Справа № 240/5169/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Житомир справа №240/5169/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

секретар судового засідання Бойко Т.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у зарахуванні до трудового стажу період роботи з 08.05.1987 по 21.07.1994 в Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини, та призначити пенсію за віком;

- зобов'язати Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, період роботи в Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини з 08.05.1987 по 21.07.1994 зарахувати до страхового стажу відповідно до записів у трудовій книжці і призначити позивачу пенсію за віком з 19 вересня 2018 року, тобто з моменту звернення до органу пенсійного забезпечення.

В обґрунтування позову зазначає, що 19.09.2018 звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі - Закон України № 1058-IV). 20.09.2018 позивач отримала відповідь від Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №11218/03 про те, що до її трудового стажу не зараховано періоди роботи: з 08.05.1987 до 21.07.1997 у Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини, оскільки запис про її звільнення завірений печаткою неіснуючої на той час держави УРСР. На підставі чого, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу згідно з ст. 26 Закону України № 1058-IV.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи. Підготовче судове засідання у справі призначено на 10.12.2018 о 10:30.

06 грудня 2018 року представником відповідача подано до відділу документального забезпечення суду відзив на позовну заяву вих. №14038/07 від 05.12.2018. В обґрунтування заперечень останній зазначив, що згідно з поданими документами стаж позивача становить 17 років 9 місяців 24 дні. До страхового стажу не враховані періоди роботи: з 08.05.1987 до 21.07.1994 у у Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини, у звязку з виявленими некоректними записами у трудовій книжці, а саме записи про звільнення скріплені печаткою УССР.

07 грудня 2018 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у період з 08.05.1987 по 21.07.1994, а отже є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення. Крім того наголошено, що факт роботи за спірний період крім трудової книжки підтверджується виписками з наказів про прийом та звільнення (а.с.60-62).

Представник відповідача на офіційну електронну пошту суду 10.12.2018 подав клопотання № 14214/07 від 07.12.2018 про розгляд справи без його участі.

В підготовче судове засідання, призначене на 10.12.2018 о 10:30 прибули представник позивача. Протокольною ухвалою від 10.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 19.12.2018 о 10:30 про що зафіксовано секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 10.12.2018.

В судове засідання, призначене на 19.12.2018 о 10:30 прибули представник позивача та представник відповідачів.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідачів щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву вих. №14038/07 від 05.12.2018.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.09.2018 ОСОБА_3 звернулась до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі - Закон України № 1058-IV).

20.09.2018 ОСОБА_3 надана відповідь від Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №11218/03 про те, що до її трудового стажу не зараховано періоди роботи: з 08.05.1987 до 21.07.1997 у Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини, оскільки запис про його звільнення завірений печаткою неіснуючої на той час держави УРСР (а.с.34).

Не погодившись із такою відмовою, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон України № 1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_4 України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, нормою вказаного Порядку № 637 (п. 1) чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З відповіді Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.092018 № 11218/03, а також відзиву відповідача видно, що ОСОБА_3 до її страхового стажу відповідачем не було зараховано періоди роботи з 08.05.1987 до 21.07.1994 у Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини, у зв'язку з тим, що записи про звільнення завірені печаткою УРСР.

При цьому, згідно з записом № 7 у трудовій книжці позивача, 08.05.1987 вона була прийнята на роботу обліковцем мех. заводу Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини відповідно до наказу №75 від 08.05.1987 (а.с. 36).

Згідно з записом № 8 у трудовій книжці, на підставі наказу від 05.01.1990 № 5 позивача переведено на посаду секретаря-машиніста (а.с. 37).

23.05.1991 відповідно до наказу від 30.05.1991 № 49, позивач була переведена на посаду диспетчера, про що свідчить запис у трудовій книжці № 9 (а.с. 37).

Згідно з записом № 10 у трудовій книжці позивача, на підставі наказу від 21.07.1994 № 61 останню було звільнено 21.07.1994, у зв'язку із закінченням строку договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 37).

Вказані записи у трудовій книжці посвідчені підписом інспектора відділу кадрів та відбитком печатки підприємства, після назви якого міститься назва УРСР.

Крім того, в матеріалах справи містяться довідка Коростишівського міжгосподарського комбінату по виробництву кормів і яловичини від 22.08.2018 вих. №2 про те, що ОСОБА_3 дійсно працювала в Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини у період з 08.05.1987 по 21.07.1994 та виписки з наказів на підтвердження вищезазначеного №61 від 21.07.1994, №75 від 08.05.1987 (а.с.39-41).

Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що оскільки записи у трудовій книжці позивача є неналежними, отже при підтвердженні страхового стажу за цей період слід користуватись Порядком № 637, який передбачає, що до розрахунку страхового стажу враховуються записи трудової книжки про періоди роботи, що скріплені печаткою УРСР по 31.10.1993.

Суд не може погодитись з такими доводами відповідача, оскільки трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди і, отже, є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Твердження відповідача про те, що період роботи ОСОБА_3 з 08.05.1987 по 21.07.1994 у Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини зарахувати до страхового стажу неможливо у зв'язку з тим, що періоди роботи у даній організації завірено печаткою УРСР не ґрунтуються на жодній нормі законодавства, а положення Постанови Верховної ОСОБА_4 України від 11.05.1992 "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" № 2318-XII та Інструкції про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів", затвердженої наказом МВС України від 18.10.1993 № 643 не містять положень про нечинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов'язок їх заміни. Не впливає на права та законні інтереси позивача й факт припинення статусу СРСР як суб'єкта міжнародного права, а також факт створення Співдружності Незалежних Держав.

На думку суду, та обставина, що підприємство не замінило свою печатку новою після припинення СРСР, не робить документи, які засвідчені нею, неправдивими.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 Справа № 275/615/17 (К/9901/768/17).

З огляду на викладене, для захисту прав позивача необхідно визнати протиправною відмову Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зарахуванні ОСОБА_3 до трудового стажу період роботи з 08.05.1987 по 21.07.1994 в Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини та в призначенні пенсії за віком, оформлену листом Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вих. №11218/03 від 20 вересня 2018 року та зобов'язати Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_3 до страхового стажу періоду роботи в Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини з 08.05.1987 по 21.07.1994 відповідно до записів у трудовій книжці.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про призначення пенсії за віком, суд зазначає наступне.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Вищого адміністративного суду України від 16.06.2015 у справі №К/800/6863/15, від 29.11.2016 №К/800/17306/16, від 29.09.2016 №К/800/17393/16, від 17.12.2015 № К/800/32134/15).

Також поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суд звертає увагу позивача, що питання призначення пенсії у спірних правовідносинах належить до виключних (дискреційних) повноважень Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.

Статтею 6 Конституції України визначено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Зобов'язання судом вчинити певні дії за відсутності відповідного волевиявлення органу є порушенням його виключної, компетенції.

Суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, щодо питань призначення та виплати пенсії.

Позиція суду узгоджується із правовими висновками ОСОБА_5 Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №712/10864/16-а (провадження №11-518апп18), які відповідно до частини п'ятої статті 242 КАС України, статті 13 Закону №1402-VIII є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені у спосіб, обраний позивачем.

Крім того, суд зазначає, що Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене та з метою повного захисту прав, свобод і інтересів позивача, керуючись ч.2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 19 вересня 2018 року про призначення пенсії за віком та за результатами розгляду прийняти рішення з урахуванням висновків суду та встановлених обставин справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено неправомірність вимог позивача у адміністративній справі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 704,80 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (вул. Винниченка, 45, м. Коростишів, Житомирська область, 12501. РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1) до Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Гагаріна, 2, м. Коростишів, Житомирська область, 12504. РНОКПП/) про зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зарахуванні ОСОБА_3 до трудового стажу період роботи з 08.05.1987 по 21.07.1994 в Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини та в призначенні пенсії за віком, оформлену листом Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вих. №11218/03 від 20 вересня 2018 року.

Зобов'язати Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_3 до страхового стажу періоду роботи в Коростишівському міжгосподарському комбінаті по виробництву кормів і яловичини з 08.05.1987 по 21.07.1994 відповідно до записів у трудовій книжці.

Зобов'язати Коростишівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 19 вересня 2018 року про призначення пенсії за віком та за результатами розгляду прийняти рішення з урахуванням висновків суду та встановлених обставин справи.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Коростишівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 28 грудня 2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Попова