Справа № 813/2095/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/221/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

представника відповідача Хирі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення: 17:06:01,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 13.08.2018 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив суд визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період із грудня 2015 року до грудня 2016 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру; визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо припинення виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію з грудня 2016 року; визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення в жовтні 2016 року без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України від 22.09.2019 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»; визнати протиправними дії Мостиського прикордонного загону щодо не виплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної військової служби 25 років у грудні 2016 року в розмірі 2520 грн.; зобов`язати Мостиський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення із грудня 2015 року до серпня 2017 року з урахуванням присвоєної класної кваліфікації 1-го класу в розмірі 8% посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати Мостиський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у жовтні 2016 року в розмірі 4556, 51 грн.; зобов`язати Мостиський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби 25 років в розмірі 2520 грн.; зобов`язати Мостиський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію витрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за кваліфікацію із грудня 2015 року та матеріальної допомоги на оздоровлення із жовтня 2016 року до дня фактичної виплати вказаних видів грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 ( військова частина НОМЕР_1 ) щодо виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію за період із грудня 2015 по грудень 2016 р. в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо припинення виплати ОСОБА_1 надбавки за кваліфікацію з грудня 2016 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію за період із грудня 2015 по день звільнення в розмірі 8% посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати ОСОБА_1 винагороди за тривалість безперервної військової служби 25 років в розмірі 2 посадових окладів з урахуванням окладів за військовим званням у грудні 2016 р. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 винагороду за тривалість безперервної військової служби 25 років в розмірі 2 посадових окладів з урахуванням окладів за військовим званням. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за кваліфікацію, винагороди за тривалість безперервної військової служби відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159. В решті вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі ч. 2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби. Також суд першої інстанції вказує, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги.

ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) в особі начальника ОСОБА_2 , з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, у своїй апеляційній скарзі просить скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач діяв у відповідності до вимог нормативних актів Адміністрації Державної прикордонної службу України, як розпорядника бюджетних коштів. Також вказує, що позивач, знаючи про необхідність підтвердження класної кваліфікації, не вчинив відповідні дії щодо її підтвердження. Також, на думку скаржника, позивач не набув права на винагороду за тривалість безперервної військової служби протягом 25 років під час проходження служби в Мостиському прикордонному загоні.

ОСОБА_1 з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, у своїй апеляційній скарзі просить скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції застосовано норму матеріального права, яка не підлягала застосуванню, так як питання виплати допомоги на оздоровлення передбачено та гарантовано у розмірі місячного грошового забезпечення ч.1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і дана виплата здійснюється з часу прийняття на військову службу до часу звільнення щорічно, тобто на постійній основі, систематично при вибутті у щорічну основну відпустку. Також вказує, що висновки Верховного Суду України, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, ґрунтуються на правових нормах, дія яких не поширюється на сторони спору, тому такі не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що доводи відповідача, зазначені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити дану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, без змін.

В судовому засіданні, призначеному на 18.12.2018 р., представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив залишити вимоги апеляційної скарги опонента без задоволення. У наданих ним поясненнях наголосив, що навчання позивача у Львівському лісотехнічному інституті, де позивач прийняв військову присягу та пройшов курс військової підготовки, неправомірно зараховано судом першої інстанції до строку безперервної календарної військової служби позивача. Натомість вважає, що відлік такого строку повинен був початись з моменту призиву позивача на військову службу.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на них у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подані скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.07.2017 року № 338-ос ОСОБА_1 звільнено з військової служби та наказом начальника Львівського прикордонного загону від 01.08.2017 року № 180-ос (з урахуванням змін до наказу від 28.09.2017 року № 241-0с) виключено із списків особового складу, усіх видів забезпечення.

19.04.2018 року ОСОБА_1 , звернувся до Мостиського прикордонного загону із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати копію наказів про присвоєння чи підтвердження класної кваліфікації ОСОБА_1 в період проходження військової служби в прикордонному загоні (23.11.2015 -28.02.2017), копію наказів про зниження класної кваліфікації та копію особистих карток грошового забезпечення за період проходження військової служби.

02.05.2018 року Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління надав відповідь на запит за № 44/2794, в якому вказав, що відповідно до наказу начальника Кінологічного навчального центру від 03.12.2014 року позивачу була присвоєна класна кваліфікація 1 класу, термін якої закінчився 04.12.2016 року. За період проходження військової служби позивача в Мостиському прикордонному загоні присвоєння, підтвердження чи зниження класної кваліфікації позивача не здійснювалося.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" до упорядкування додаткових видів грошового забезпечення, визначених згідно з додатками 25-28, їх виплата провадиться в межах затвердженого фонду грошового забезпечення в обсязі до 50 відсотків установленого згідно із зазначеними додатками розміру, крім щомісячних виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу льотного та наземного складу авіації, плаваючого складу, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які виконують водолазні роботи, проходять службу в аеромобільних військах та частинах спеціального призначення, та виплати одноразової винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, які знешкоджують вибухові предмети.

На виконання пункту 2 вищенаведеної Постанови, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008 року затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України. Пунктом 3.1 названої Інструкції визначено, що особам офіцерського складу (крім військових льотчиків і штурманів, військових льотчиків і штурманів інструкторського складу), особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка в таких розмірах: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу; 1-й клас - 8 відсотків посадового окладу; клас майстра - 11 відсотків посадового окладу. Військовослужбовцям строкової військової служби, які мають: 2-й клас - 5 відсотків посадового окладу, 1-й клас - 10 відсотків посадового окладу. Особам офіцерського складу - військовим льотчикам і штурманам, військовим льотчикам і штурманам інструкторського складу, які мають клас, присвоєний у встановленому порядку, виплачується надбавка за: 2-й клас - 8 відсотків посадового окладу, 1-й клас - 12 відсотків посадового окладу, клас снайпера - 15 відсотків посадового окладу.

Судом встановлено, що у період з грудня 2015 року по грудень 2016 року позивачу виплачувалася надбавка за кваліфікацію (1 клас) у сумі 45,40 грн., що становить 4% посадового окладу позивача в розмірі 1135,00грн.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність невиплати відповідачем надбавки ОСОБА_1 за кваліфікацію за період із грудня 2015 року до грудня 2016 року в розмірі 50% від законодавчо встановленого розміру.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції про порядок присвоєння класної кваліфікації військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 590 від 31.07.2012 року, військовослужбовцям Державної прикордонної служби України залежно від досягнутої майстерності, професійної підготовленості, а для начальників (командирів) також від рівня підготовки підпорядкованих їм органів, підрозділів та особового складу присвоюються такі класні кваліфікації: 3-й клас, 2-й клас, 1-й клас, майстер. Класна кваліфікація військовослужбовцям присвоюється послідовно: 3-й клас, 2-й клас, 1-й клас, майстер.

З листа Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління від 02.05.2018 року № 44/2794, наявного в матеріалах справи, слідує, що відповідно до наказу начальника Кінологічного навчального центру від 03.12.2014 року позивачу була присвоєна класна кваліфікація 1 класу, термін якої закінчився 04.12.2016 року. За період проходження військової служби позивача в Мостиському прикордонному загоні присвоєння, підтвердження чи зниження класної кваліфікації позивача не здійснювалося.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач пройшов підсумкову перевірку на професійну придатність за рік. Відповідач вказує на те, що так як позивачем не було подано рапорту щодо підтвердження кваліфікації, така підтверджена не була, тому було припинено виплату надбавки за кваліфікацію з грудня 2016 р.

Відповідно до п. 2.8 вказаної Інструкції військовослужбовцям, які не підтвердили присвоєну їм класну кваліфікацію, або які не допущені до складання іспитів (не відповідають вимогам пункту 1.5 розділу I цієї Інструкції), або які не склали іспитів без поважних причин в установлені строки, наказом відповідного начальника (командира) класна кваліфікація знижується на один клас. Військовослужбовцям, які не підтвердили раніше присвоєну класну кваліфікацію в частині вимог зі спеціальної підготовки, наказом відповідного начальника (командира) класна кваліфікація знижується до класної кваліфікації залежно від фактичного рівня підготовки за спеціальністю.

Відповідно до п. 2.9 цієї ж Інструкції військовослужбовцям, які не склали іспитів на підтвердження класної кваліфікації з поважних причин (хвороба, відпустка, відрядження тощо), наказом відповідного начальника (командира) класна кваліфікація підтверджується на підставі особистих результатів, показаних цими військовослужбовцями під час здачі ними підсумкової перевірки на професійну придатність за поточний рік або півріччя.

Колегією суддів встановлено, що в час проведення заходів з підсумкової перевірки позивач перебував у відпустці (з 10 жовтня по 09 листопада 2016 року), а відтак у відповідності до п. 2.9 Інструкції № 590 від 31.07.2012, наказом відповідного начальника (командира) класна кваліфікація підтверджується на підставі особистих результатів, показаних цими військовослужбовцями під час здачі ними підсумкової перевірки на професійну придатність за поточний рік або півріччя.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога щодо зобов`язання Мостиського прикордонного загону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за кваліфікацію за період із грудня 2016 по день звільнення в розмірі 8% посадового окладу з урахуванням раніше виплачених сум, підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст. 3 вищенаведеного закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Використане у даній статті формулювання обчислення компенсації як добутку «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Згідно ст. 7 цього Закону відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів робить висновок, що основною умовою для відповідної виплати громадянину є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться, незалежно від порядку і підстав його нарахування, самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 р., сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що задоволення ряду позовних вимог позивача породжує необхідність зобов`язання Мостиського прикордонного загону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію витрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати надбавки за кваліфікацію, винагороди за тривалість безперервної військової служби відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

В ч.2 ст. 9 цього Закону зазначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 9 цього Закону встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Пунктом 8 Інструкцій про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 73 від 02.02.2016 року, встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі ч. 2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення в жовтні 2016 року без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України від 22.09.2019 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».

Разом з тим, враховуючи, що вимоги позивача щодо зобов`язання Мостиського прикордонного загону нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у жовтні 2016 року в розмірі 4556, 51 грн., є похідними від вимог про визнання протиправними дій Мостиського прикордонного загону щодо виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення в жовтні 2016 року без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України від 22.09.2019 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», такі задоволенню не підлягають.

Відповідно до Додатку 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294, одним із додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців є винагорода за тривалість безперервної військової служби.

Пунктом 3.25.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008 р., чинної на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) залежно від тривалості безперервної календарної військової служби виплачується винагорода за тривалість безперервної військової служби в таких розмірах: за строк безперервної календарної військової служби (посадовий оклад і оклад за військовим званням) 15 років -1,0; 20 років -1,5; 25 років - 2,0; 30 років -2,5; 35 років і кожні наступні п`ять років - 3,0.

Пунктом 3.25.2. та 3.25.8 вищевказаної Інструкції зазначено, що до строку безперервної календарної військової служби військовослужбовців для виплати цієї винагороди зараховуються в календарному порядку: г) безперервна військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, у тому числі в навчальних закладах Державної прикордонної служби України, Збройних Силах України (СНД та СРСР), Служби безпеки України, КДБ УРСР (СРСР), вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (СНД та СРСР), вищих навчальних закладах Державної податкової адміністрації України (за спеціальностями підготовки кадрів податкової міліції).

Відповідно до витягу з наказу Начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 28.09.2017 року № 241-ос, яким внесено зміни до наказу начальника 7 прикордонного загону (І категорії) від 01серпня 2017 року № 180-ос стосовно виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення майора ОСОБА_1 , яким встановлено, що пункт щодо вислуги років на пенсію викладено в такій редакції: вислуга років на пенсію станом на 01серпня 2017 року становить 25 років 07 місяців 26 днів. (а.с. 27).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування до строку безперервної військової служби часу навчання позивача у Львівському лісотехнічному інституті, де позивач прийняв військову присягу та пройшов курс військової підготовки, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року у справі № 813/2095/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 28.12.2018 р.