Справа № 360/3590/18
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3590/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Секірської А.Г.,

за участю секретаря судового засідання Вакуленка А.В.,

представника позивача ОСОБА_1, довіреність від 31.07.2018 № 42,

представника відповідача ОСОБА_2, довіреність від 10.01.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Науково виробнича фірма «ПОИСК» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного підприємства «Науково виробнича фірма «ПОИСК» (далі позивач, ПП «НВФ «ПОИСК») до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач, Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.07.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Луганській області проведено рейдову перевірку у м. Старобільську об 11-50 транспортного засобу MERCEDES-BENZ ATEGO, номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_3, який є працівником позивача, на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт від 13.07.2018. Перевіркою виявлено надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме товарно транспортної накладної.

22.08.2018 управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області винесено постанову № 001480 про застосування адміністративно господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

31.08.2018 позивачем направлено скаргу до Укртрансбезпеки, результати розгляду скарги невідомі.

Позивач вважає протиправною постанову від 22.08.2018 № 001480, оскільки працівник Укртрансбезпеки при перевірці наявних документів водія не вірно зясував всі обставини справи, не дав оцінку наявним у водія товарним накладним, не прийняв до уваги той факт, що перевезення товару субєкт господарювання здійснював для власних потреб, та склав акт про начебто надання відповідачем послуг з перевезення вантажу та відсутності товарно транспортної накладної. При розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. начальника управління Укртрансбезпеки у Луганській області ОСОБА_4 не прийняв до уваги пояснення представника позивача та наявність товарних накладних на вантаж, що перевозився для власних потреб, зазначив про обовязковість надання водієм товаро транспортної накладної при перевірці, внаслідок чого була прийнята постанова про застосування адміністративно господарського штрафу.

Положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Пунктом 2 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого постановою КМУ від 25.02.2009 № 207, визначено, що для водія юридичної особи або фізичної особи підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, необхідно мати, зокрема, накладну або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж.

Перевезення вантажу власними транспортними засобами для власної господарської діяльності позивача підтверджується укладеними договорами поставки продукції, які мають типову форму для всіх контрагентів позивача, і згідно із умовами яких поставка товару здійснюється позивачем власними силами за власний рахунок. Також перевезення вантажу власними транспортними засобами для власної господарської діяльності позивача підтверджується дорожнім листом вантажного автомобіля № 785263 від 13.07.2018 та наказом про відрядження по підприємству від 12.07.2018 № 175К.

Таким чином, на думку позивача, наявність товарно транспортної накладної не є обовязковою умовою для водіїв юридичних осіб, що здійснюють перевезення для власних потреб.

Також позивач зазначив, що 31.08.2018 ним подано скаргу № 522 до Укртрансбезпеки, результати розгляду якої невідомі. Проте, всупереч вимогам п.33 постанови КМУ віл 08.11.2006 № 1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» відповідачем було направлено до Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ постанову (зупинену для виконання у звязку з оскарженням) від 22.08.2018 № 001480 для примусового виконання.

Внаслідок таких незаконних дій відповідача щодо направлення зупиненої для виконання у звязку з оскарженням постанови від 22.08.2018 № 001480 Сєвєродонецьким МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження та з погрозою арешту банківських рахунків, що могло зупинити роботу підприємства, вимушено сплатити ПП «НВФ «ПОИСК» на користь держави 1700,00 грн адміністративно господарського штрафу, виконавчий збір у розмірі 170,00 грн та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 96,83 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд:

1) визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Луганській області № 001480 про застосування до ПП «НВФ «ПОИСК» адміністративно господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн;

2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Укртрансбезпеки на користь ПП «НВФ «ПОИСК» витрати по сплаті адміністративно господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн, виконавчого збору у розмірі 170,00 грн, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 96,83 грн.

Ухвалою суду від 09.11.2018 позовну заяву залишено без руху, із наданням позивачу строку для усунення недоліків (арк. спр. 34-35).

20.11.2018 позивачем усунуто недоліки позовної заяви (арк.спр. 37-39).

Ухвалою суду від 22.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (арк.спр. 1-2).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснив, що вимога про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Укртрансбезпеки витрат по сплаті адміністративно господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн, виконавчого збору у розмірі 170,00 грн, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 96,83 грн обумовлена тим, що зазначені суми є завданою позивачу матеріальною шкодою.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві від 21.12.2018 за вх. № 40802/2018 (арк.спр. 77-81). Так, зазначила, що 13.07.2018 співробітниками управління Укртрансбезпеки у Луганській області проведено рейдову перевірку на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у Луганській області відповідно до направлення на перевірку від 09.07.2018 № 18/0907-18. Під час перевірки транспортного засобу MERCEDES-BENZ ATEGO 1218 (реєстраційний номер НОМЕР_2) виявлено надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». За результатами перевірки складено ОСОБА_5 від 13.07.2018 № 056261 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт. Водій з актом ознайомлений, без надання конкретних зауважень щодо суті зафіксованого порушення в ньому.

Представник позивача був присутній при розгляді справи, ним було надано письмові пояснення з додатками від 13.08.2018. Розглянувши вказані пояснення та керуючись чинним законодавством України про автомобільний транспорт, 22.08.2018 було прийнято рішення про винесення постанови про застосування до позивача адміністративно господарського штрафу (№001480), передбаченого ч.1 абз.3 ст. 60 Закону. Копію постанови вручено позивачу, та розяснено, що у випадку незгоди з прийнятим рішенням за результатами розгляду справи про порушення може бути подана скарга до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю.

На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що оскаржувана постанова не суперечить нормам чинного законодавства та підлягає обовязковому виконанню, та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 8 зазначеного Положення визначено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 5 Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річних портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконання ними ліцензійних умов, а також процедура здійснення державного нагляду за забезпеченням такими субєктами господарювання безпеки автомобільних перевезень визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Судом установлено, що Приватне підприємство «Науково виробнича фірма «ПОИСК» зареєстровано як юридична особа 14.11.1995, 23.03.2005, № запису 1 382 120 0000 003626, керівник та підписант ОСОБА_6, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 08.11.2018 за № НОМЕР_3 (арк.спр. 29-33).

13.07.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Луганській області відповідно до направлення на рейдову перевірку від 09.07.2018 № 18/0907-18 (арк.спр. 82) у м. Старобільську об 11-50 по а/д Т-1302, проведено перевірку транспортного засобу - автобус MERCEDES-BENZ ATEGO, номерний знак НОМЕР_1, що належить ПП «НВФ «ПОИСК», за результатами якої складено акт від 13.07.2018 № 046261, згідно із яким виявлено порушення ПП «НВФ «ПОИСК» статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевізник не забезпечив наявності у водія товарно транспортної накладної, відповідальність за порушення передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено статтею 48 цього Закону, а саме товарно транспортної накладної (арк. спр. 88).

Зазначений акт підписано водієм ОСОБА_3 з зазначенням, що з актом не згоден (арк.спр.88).

Транспортний засіб MERCEDES-BENZ ATEGO, номерний знак НОМЕР_1, належить ПП НВФ «ПОИСК», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 716354 (арк.спр. 90).

Відповідно до пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Позивача запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт до управління Укртрансбезпеки у Луганській області на 31.07.2018 листом повідомленням від 20.07.2018 № 982/28/26-18 (арк.спр. 87), при розгляді справи був присутній представник позивача, що підтверджується підписом останнього.

14.07.2018 за вх. № 1127/о/25-18 позивачем надано управлінню Укртрансбезпеки у Луганській області пояснення з додатками копіями товарних накладних на товар, в якому зазначено, що при здійсненні вантажних перевезень для власних потреб юридичної особи водія при собі не зобовязано мати товарно транспорту накладну (арк.спр. 95).

Постановою управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 22.08.2018 № 001480 за порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону товаро транспортної накладної, відповідальність за яке передбачена частиною першою абзацу 3 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, до ТОВ «НВФ «ПОИСК» застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн (арк.спр. 86).

Не погодившись із прийнятою постановою від 22.08.2018 № 001480 про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач 31.08.2018 за вих. № 522 надав до Державної служби України з безпеки на транспорті скаргу (арк.спр.23-25).

Рішення за наслідками розгляду скарги позивачем не отримано. Зі слів представника відповідача, скаргу не задоволено, рішення залишено без змін.

17.10.2018 за вих. № 1714/28/26-18 управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області до ВДВС Сєвєродонецького МУЮ направлено заяву про примусове виконання рішення (арк.спр. 85).

Постановою старшого державного виконавця Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області від 31.10.2018 ВП № 57543767 відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 001480, виданої 22.08.2018, стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 170 грн (арк.спр. 84).

Постановою старшого державного виконавця Сєвєродонецького МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області від 07.11.2018 ВП № 54543767 стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій у сумі 96,83 грн (арк.спр. 65).

Згідно із квитанцією від 07.11.2018 № 15 позивачем сплачено 1966,83 грн на рахунок Сєвєродонецького МВДВС (арк.спр. 67).

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови, суд виходить з такого.

Засади організації і діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344).

Відповідно до абзацу четвертого статті 6 Закону № 2344 реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 48 Закону № 2344 визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою статті 48 Закону № 2344 документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 № 207 (далі Постанова № 207).

Пунктом 2 Постанови № 207 визначено, що особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, забороняється вимагати у водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця документи, не передбачені Переліком, затвердженим цією постановою.

Відповідно до вимог Постанови № 207 наявність товарно транспортної накладної є обовязковою для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах.

Згідно з частиною першою абзацом 3 статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення

пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах. Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію (№ 2344-ІІІ).

Згідно із статтею 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами першою третьою статті 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

З системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що відповідальність у вигляді адміністративно господарського штрафу передбачена саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону № 48, товарно транспортна накладна обовязково повинна бути наявна у водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, учасниками яких є три сторони перевізник, вантажовідправник та вантажоодержувач, тобто відповідальність за наявність товарно транспортної накладної під час перевезення вантажів на договірних умовах несуть саме перевізники.

Суд зауважує, що за вимогами частини другої статті 48 Закону № 2344 передбачена наявність у водія товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж.

Сторонами визнається, що під час рейдової перевірки у водія були наявні товарні накладні, які також надавалися представником позивача при розгляді справи в Управлінні Укртрансбезпеки у Луганській області, в яких зазначено ТОВ «НВФ «ПОИСК» як вантажовідправника (арк.спр. 9-15).

При цьому відповідальність у вигляді адміністративно господарського штрафу застосовано саме у звязку з відсутністю товарно транспортних накладних на товар при наданні послуг з перевезення вантажів, натомість, доказів надання таких послуг на договірних умовах відповідачем не надано, тобто в даному випадку позивач не здійснював перевезення вантажу від вантажовідправника до вантажоодержувача, а тому не підпадає під статус перевізника, який надає послуги з перевезення вантажу.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної постанови, тому вона підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Укртрансбезпеки на користь ПП «НВФ «ПОИСК» витрат по сплаті адміністративно господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн, виконавчого збору у розмірі 170,00 грн, витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 96,83 грн як завданої матеріальної шкоди, вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Зазначена вимога обґрунтована тим, що позивач має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням відповідача.

Відповідно до частини першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Майнова шкода виражається у формі збитків. В свою чергу збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Для настання такої відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Разом з тим, у межах спору не встановлено завдання відповідачем шкоди позивачу, що виключає настання відповідальності.

Щодо виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, зазначені суми сплачено на виконання постанов державного виконавця, які позивачем не оскаржено, проте належним способом захисту в даному випадку було б саме оскарження відповідних постанов у разі, якщо позивач вважає виконавчий документ, в ході виконання якого вони прийняті державним виконавцем, таким, що не підлягає виконанню або вважає його виконання зупиненим в силу закону.

Щодо сплаченої суми адміністративно господарського штрафу, повернення з Державного бюджету України сплачених коштів за постановами територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті про застосування адміністративного-господарського штрафу, які за наслідками судового оскарження скасовуються, здійснюється відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, який визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) Тобто, у даному випадку повернення сплачених коштів здійснюється на підставі зазначеного Порядку.

З огляду на наведене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн (арк.спр.3).

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги приватного підприємства «Науково виробнича фірма «ПОИСК» до Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 22 серпня 2018 року № 001480 про застосування до приватного підприємства «Науково виробнича фірма «ПОИСК» адміністративно господарського штрафу у розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот гривень 00 коп.) грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь приватного підприємства «Науково виробнича фірма «ПОИСК» (93400, Луганська область, вул. Промислова, буд. 34, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 881,00 (вісімсот вісімдесят одна гривня 00 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 28 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_5