Справа № 811/1518/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

12 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 811/1518/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.06.2018 р. (головуючий суддя Петренко О.С., дата складання повного тексту 08.06.2018)

у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, звернувся з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про скасування постанови від 05.05.2018 року ВП№56051050 щодо стягнення штрафу в розмірі 10200 грн.

Позов обґрунтовано тим, що в провадженні посадової особи відповідача перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №п/811/2445/17 від 23.03.2018 виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом на виконання рішення цього ж суду. На думку позивача, оскаржувана постанова відповідача є протиправною, оскільки позивачем добровільно вжито (перерахунок пенсії) та вживаються (виплата пенсії) дії з виконання рішення суду в порядку визначеному ПКМУ від 21.02.2018р. №103, а тому відсутні підстави вважати про невиконання без поважних причин рішення суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.06.2018 р. позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення штрафу, прийняту державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Красною А.О. від 05.05.2018 року ВП№56051050 щодо стягнення штрафу в розмірі 10200 грн. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що виплати пенсій здійснюються відповідачем виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат відповідач не має. Тому виконання у повному обсязі судового рішення відповідачем, можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету. Посилається на правову позицію Верховного Суду України та Верховного Суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення; судом першої інстанції не враховано того, що постанова про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду винесена з дотриманням норм Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником добровільно вимог, державний виконавець наділений повноваженнями стягувати з боржників у виконавчих провадженнях суми штрафу.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що проведення остаточних виплат на користь стягувача по виконавчому провадженню можлива лише в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Фактично своїми діями по застосуванню штрафу державний виконавець спонукає Головне управління до вчинення дій по розбалансуванню бюджетної системи та неможливості рівномірно забезпечити пенсійні виплати громадянам відповідно до їх статусу у межах затверджених бюджетних асигнувань. На думку позивача, державний виконавець наполягає на виплаті коштів, які не передбачені у державному бюджеті за 2018 рік. Також, позивач зазначає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансування забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу в такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.03.2018 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Дворовенко М.П. відкрито виконавче провадження № 56051050 з виконання виконавчого листа № П/811/2445/17, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом про зобов'язання провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників ОВС та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015р., ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов КМУ № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 09.03.2006 року №268», на підставі довідки про грошове забезпечення від 17.05.2017р., починаючи з 01.01.2016 року (а.с.11).

03.04.2018 року позивач повідомив відповідача про те, що на виконання судового рішення проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 та нараховано доплату в сумі 79362,99 грн., з урахуванням раніше виплачених суму за період з 01.01.2016 р. по 31.03.2018 р. (а.с.12). Доплату в сумі 8818,11 грн. за період з 01.01.2018 р. по 31.03.2018 р. перераховано на поточний рахунок в АТ «Ощадбанк» платіжним дорученням № 2759 від 19.03.2018 р. та зараховано на його картковий рахунок (а.с.12-13).

Також повідомлено, що доплату до пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. ОСОБА_3 отримає на умовах та в порядку, визначеному Постановою КМУ від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (а.с. 12).

05.05.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу, згідно якої за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, на позивача, на підставі ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», накладено штраф у розмірі 10200грн. (а.с.8-9).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» ).

В силу ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

При цьому частинами 5 та 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізу вказаних норм надає можливості дійти висновку про те, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлена відповідальність боржника за невиконання судового рішення, а не за своєчасне його виконання. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, рішення, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання, має бути встановленим факт невиконання боржником рішення суду.

При цьому, матеріали справи підтверджують, що відповідачем не виконано в повному обсязі рішення суду у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України, оскільки статтею 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнано, що пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб що мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. На виконання статті 63 зазначеного Закону Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2018 року прийнято постанову №103, якою визначено, зокрема, умови і порядок проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, зазначені кошти виплачуються після їх виділення з Державного бюджету протягом 2019 та 2020 років.

Кабінетом Міністрів України від 23.07.2014 року прийнято Постанову №280, якою затверджено Положення про Пенсійний фонд України, відповідно до якого Пенсійний фонду України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямована і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державну соціальному страхуванню.

Так, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до приписів п. 3 Положення, одним з основних завдань Пенсійного фонду та його територіальних підрозділів є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що судом першої інстанції зазначено, що відповідачем частково виконано рішення суду, а саме проведено перерахунок, та нараховано стягувачу частину належних сум пенсії, за рахунок коштів Пенсійного фонду. Натомість, для проведення решти виплат Пенсійний орган потребує додаткового фінансування в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищезазначене, невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Зазначена правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом України зокрема у постановах від 30 червня та 3 листопада 2015 року, 2 лютого 2016 року (справи № 21-1044а15, 21-5099а15, 825/3715/14 відповідно), а також Верховним Судом у постанові від 13 червня 2018 року (справа №757/29541/14-а).

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.06.2018 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 ст. 328 КАС.

В силу пункту 2 частини 5 ст. 328 КАС постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно статті 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19.12.2018р.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова