Справа № 264/4917/18
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4917/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області капралом поліції ОСОБА_3, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

04.09.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 18.08.2018 року серії ВР № 149762, винесеної поліцейським роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області капралом поліції ОСОБА_3 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.2.9.д ПДР України, та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначив, що 18.08.2018 року приблизно о 16:40 год., він, керуючи технічно транспортним засобом - автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по проїзній частині по вул. Італійській у Центральному районі міста Маріуполя Донецької області. В цей час його наздогнав службовий автомобіль патрульної поліції, та працівники патрульної поліції зупинили автомобіль. Після зупинки інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 заявила, що причиною зупинки автомобіля стало порушення вимог п.2.9.д ПДР України, а саме користування засобами звязку (телефоном) тримаючи у руках, чим порушено, у звязку із чим ним скоєно адміністративне правопорушення. Він заперечував даний факт порушення вимог ПДР, та зазначив, що не користувався телефоном, його автомобіль обладнаний технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук. Але інспектор проігнорував його доводи, не вдаючись до зясування всіх обставин цієї події, та не зважаючи на відсутність обєктивних доказів правопорушення, склав відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №1497627 від 18.08.2018 року. До нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. При складанні зазначеної постанови, він не надав відповідні письмові пояснення, та заявив клопотання про перенесення дати розгляду справи на інший час, з метою скористуватись законним правом на захист шляхом залучення захисника. Однак йому було відмовлено в категоричній формі, чим грубо порушено вимоги ч.1 ст.268 КУпАП. Його не було ознайомлено з доказами по справі. Вважає, що дії працівників є незаконними,оскільки жодних доказів не було надано. Копію постанови йому не було надано, а надіслано поштою, яку він отримав - 28.08.2018 року по місту свого мешкання. При складанні матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками патрульної поліції його не було ознайомлено з процесуальними правами як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В постанові не зазначено чи здійснювалася відео- або фотофіксація правопорушення, та не зазначено технічний пристрій, яким здійснювалася фіксація правопорушення, у порушення вимог ст. 283 КУпАП. В цей же час, його було затримано, відсторонено від керування, та доставлено для медичного огляду на алкогольне і наркотичне сп'яніння до Маріупольського наркологічного диспансеру. Крім того, протокол про порушення п.2.9 (а) ПДР на місці затримання не складався, будь-які ознаки сп'яніння мені не пред'являлися і належним чином ніяк не оформлялися. Свідки по даному факту інспекторами не притягувалися. Факт його затримання і примусового направлення на огляд, підтверджується висновком медичного огляду від 18.08.2018 року, виданого лікарем МОЗ України КЛПУ "Міського наркологічного диспансеру м Маріуполя". На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності від 18.08.2018 року серії ВР №1497627 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги у судове засідання не зявились з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, на адресу суду направив відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В запереченнях вказав, що позовні вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Таким чином, необхідно відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі з наступних підстав. Під час патрулювання 18.08.2018 р. поліцейським роти №2 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП ОСОБА_3 у Центральному районі м. Маріуполя по вул. Італійська у районі будинку 141 близько 16 год. 42 хв. було помічено транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, водій якого керуючи транспортним засобом користувався засобами звязку тримаючи їх у руках, чим порушив вимоги п.2.9.д ПДР України. Данні обставини підтверджуються наявним відеозаписом з реєстратора, встановленого в службовому автомобілі. Також позивач сам не заперечує той факт, що він керуючи транспортним засобом дійсно користувався засобом звязку. Данні обставини зафіксовані інспектором за допомогою нагрудного реєстратора патрульного, закріпленого на однострої поліцейського та додаються у якості доказу на оптичному диску. Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому предявити документи, передбачені вимогами п.2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п.2 ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. На вимогу інспектора щодо предявлення зазначених документів водія, яким виявився позивач, було виконано не одразу. Врахувавши ст.ст.222,278 КУпАП, що до його компетенції належить розгляд адміністративної справи за порушення правил дорожнього руху, зясувавши всі обставини, які підлягають зясуванню під час розгляду адміністративної справи (ст.280 КУпАП), оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.ст.251,252 КУпАП), додержуючись вимог ст.258 КУпАП, наказу 1395 від 07.11.2015 року «Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за №1408/27853, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, розяснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, інспектор Моргуль О.О. винесла на місці вчинення правопорушення, відносно гр. ОСОБА_2 постанову за ч.2 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями ст.ст.33,284 КУпАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції Донецької області діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст.258 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник відмовився, хоча у своїй позовній заяві наголошує, що був вимушений її підписати, та йому не надали копію. Як свідчать обставини справи та вбачається з оспорюваної постанови, 18.08.2018р. позивач, керуючи транспортним засобом, користувався засобами звязку тримаючи їх у руках, чим порушив п. 2.9.Д ПДР України. На відеозаписі збереженому на оптичному диску, який доданий до матеріалів справи видно, що позивача було зупинено, у зв'язку із користуванням засобом звязку тримаючи його у руці під час руху транспортного засобу. Права, передбачені ст.268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, позивачу інспектором були розяснені. Клопотання щодо ознайомлення з відеозаписом задоволено в повному обсязі. Будь-яких інших клопотань позивач не заявляв. Тобто позивач не заявляв клопотання про перенос розгляду справи, не заявляв клопотання про залучення захисника. Позивач в адміністративному позові не надав доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху. Таким чином, зважаючи на викладене, вважає, що постанова серії ВР № 149762 від 1808.2018 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області капралом поліції ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови серії ВР № 149762 від 18.08.2018 року, винесеної поліцейським роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області капралом поліції ОСОБА_3 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, а саме за те, що він 18.08.2018 року приблизно о 16:42 год., рухаючись по вул. Італійській, біля будинку № 141 у м.Маріуполі Донецької області, керуючи транспортним засобом - автомобілем «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1, під час руху ТЗ користувався засобом звязку, тримаючи його у руках, чим порушив п.2.9.д ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до статті 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Тож, складаючи оскаржувану постанову, інспектор поліції діяв в межах своїх повноважень і у спосіб, передбачений діючим КУпАП.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 2.9 (д) Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Щодо доводів позивача про скасування постанови через те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся на місці зупинки транспортного засобу, суд зазначає наступне.

Таке твердження позивачем наведено на підставі рішення Конституційного суду від 26.05.2015 № 5- рп/2015 у справі за поданням Уповноваженого Верховної Ради щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП. Однак з таким висновком погодитись не можна.

Так, слід зазначити, що рішення Конституційного суду від 26.05.2015 № 5-рп/2015 було прийнято до змін внесених 14.07.2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для поліцейських. Внесені зміни стосувались зокрема ст. 33, 222, 258, 276 КУпАП, які неодноразово викладались в постанові колегії судій апеляційного суду у попередній редакції.

Підняте Конституційним судом питання у рішенні від 26.05.2015 року, стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху «за місцем вчинення» чи «на місці вчинення», було доповнено та деталізовано у КУпАП шляхом внесення змін в липні 2015 року.

Так, статтю 258 КУпАП було доповнено другою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Частина 4 ст.258 вказує, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу.

Згідно ч. 5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 2.3 рішення Конституційного суду від 26.05.2015 визначає, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Враховуючи зміни, які були внесені до ч.2 ст.258 КУпАП, то такий перелік, викладений в ч.1 ст.258 КУпАП, доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції національної поліції, наведений в ч.1 ст.222 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху та притягнення особи до відповідальності має відбуватись у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справі про зазначене адміністративне правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення - без складання відповідного протоколу.

Отже, до повноважень інспектора патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і накладання адміністративних стягнень, які передбачені частинами 1, 2, 3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з доводів позовної заяви, позивач наводить як підставу позову відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Також, до справи долучено диск з відеозаписом, з якого вбачається, що водій ОСОБА_2 був зупинений інспектором патрульної поліції, однак, на відеозапису неможливо встановити сам момент скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме те, що він розмовляв по мобільному телефону під час керування транспортним засобом, а лише зафіксовано момент, коли транспортний засіб проїхав повз транспортного засобу патрульної поліції, що наразі не є належним та достатнім доказом порушення правил дорожнього руху.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити зокрема: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

При цьому, наданий представником відповідача диск з відеозаписом суд вважає неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки оскаржувана постанова взагалі не містить зазначення про технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію адміністративного правопорушення, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016) від 30.05.2018 року.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 18.08.2018 року серії ВР № 149762 відносно ОСОБА_2 підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи та наданому відеозапису відсутні дані, які підтверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки відповідачем доказів порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, - поліцейський роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області капралом поліції ОСОБА_3, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 149762 від 18 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко