Справа № 0540/9400/18-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 р. Справа№0540/9400/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., при секретарі Карпенко А.В., за участю Позивача ОСОБА_1, представників Відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Донецькій області № від 17.09.2018 р., № від 17.09.2018 р., № НОМЕР_1 від 17.09.2018 р., вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- від 17.09.2018 р., рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_2 від 17.09.2018 р., рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_3 від 17.09.2018 р.,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Донецькій області № НОМЕР_4 від 17.09.2018 р., № НОМЕР_5 від 17.09.2018 р., № НОМЕР_1 від 17.09.2018 р., вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- від 17.09.2018 р., рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_2 від 17.09.2018 р., рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_3 від 17.09.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку щодо дотримання вимог податкового законодавства ФОП ОСОБА_1, під час якої встановлено порушення Позивачем податкового законодавства та складено акт № 957/05-99-13-02-13- від 03 вересня 2018 року. На підставі акту перевірки Відповідачем відносно Позивача прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, рішення про застосування штрафних санкцій. Позивач не погоджується з ними та вважає їх протиправними з огляду на те, що розрахунок витрат за 2015 та 2016 роки здійснено з урахуванням дебіторської заборгованості без врахування вимог п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України. Витрати у сумі 1629911,00 грн., які контролюючий орган вважає завищеними, безпосередньо повязані з отриманням доходів, оскільки ці кошти витрачені на сировину для виготовлення товару, який був відвантажений покупцям на підставі договорів поставки товару з відстроченням платежу, але за який був отриманий дохід у період, що перевірявся. Донарахування єдиного внеску, штрафу та пені є похідним від неправомірного збільшення чистого оподатковуваного доходу за спірний період. Крім того, Позивач посилаючись на дію Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII зазначає, що він перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, що в силу п. п.9-4 розділу VIII цього Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення за порушення до цього Закону.

11.10.2018 року на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов (т.2 а.с.98-102), згідно якого Відповідач зазначив, що плановою документальною перевіркою встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Зазначене призвело до порушення ст.4, ст.7, п.2 та п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого не нарахований, не обчислений та не сплачений єдиний внесок у розмірі 34,7% (22%) у загальній сумі 447518,92 грн. з отриманого доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, що призвело до заниження єдиного внеску у т.ч. за 2015 р. у сумі 243005,16 грн., за 2016р. у сумі 204513,76 грн. та заниження обєкта оподаткування військовим збором. Зазначені порушення стали підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату єдиного внеску та рішення про застосування штрафних санкцій та пені, які оскаржує Позивач. Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

18 жовтня 2018 року позивачем надана відповідь на відзив з поясненнями аналогічними тим, що значені в позовній заяві.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання по справі.

20 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, підтримав позовні вимоги.

Представник Відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на адміністративний позов, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6), зареєстрований як фізична особа - підприємець, про що 15.08.2002 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис, в стані припинення не перебуває, знаходиться на податковому обліку в Словянській обєднаній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, є платником податку на додану вартість. (т.1 а.с.19, 20). Згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки.

Відповідач - Головне управління ДФС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обовязки.

На підставі наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 11.07.2018 р. №1181 посадовими особами Відповідача проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6), щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2017р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., за результатом якої 3 вересня 2018 року складено акт №957/05-99-13-02-13-. (том 1 а.с.21-48).

В зазначеному вище акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про порушення Позивачем норм податкового законодавства, а саме:

п.п. «а» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України - неналежне ведення обліку доходів та витрат за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. (завищення валових витрат у 2015, 2016 роках на суму 1629911,00 грн.);

п.п.177.5.3 п.177.5 ст. 177 Податкового кодексу України - заниження податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. на загальну суму 304151,21 грн., у т.ч. за 2015р. 136821,89 грн., за 2016 р. 167329,32 грн.;

ст.4, ст.7, п.2 та п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» - заниження сум єдиного внеску у сумі 447518,92 грн., у т.ч. за 2015 р. у сумі 243005,16 грн., за 2016 р. у сумі 204513,76 грн.;

п.162.1 ст.162, п.п.168.4.5 п.168. ст.168, п.п.1.4 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України заниження сум військового збору у сумі 24448,66 грн., у т.ч. за 2015 р. у сумі 10504,54 грн., за 2016 р. 13944,12 грн. (том.1 а.с.48).

13 вересня 2018 року за результатом розгляду заперечення до акту документальної планової перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області надано відповідь №39459/10/05-99-13-02, якою висновки акту визнані правомірними. (том.1 а.с.67-69).

17 вересня 2018 року на підставі акту перевірки від 03.09.2018р. №957/05-99-13-02-13- контролюючим органом сформовані податкові повідомлення-рішення:

№ НОМЕР_4, яким за порушення п.п.177.5.3 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 380089,01 грн., в т.ч. за податковим зобовязанням 304151,21 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 76037,80 грн. (т.1 а.с.55);

№ НОМЕР_1, яким за порушення п.п.162.1 ст.162, п.168.4.5 п.168.4 ст.168, п.п.1.4 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з військового збору на 30560,82 грн., в т.ч. за податковим зобовязанням 24446,66 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 6112,16 грн. (т.1 а.с.59);

№ НОМЕР_5, яким за порушення п.п.16.1.2, п.16.1, ст.16, п.44.1, ст.44, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 510,00 грн. (т.1 а.с.58).

17 вересня 2018 року на підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- в якій зазначено, що заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 447518,92 грн. (т.1 а.с.62).

17 вересня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі штрафу - 223759,46 грн. (т.1 а.с.63).

17 вересня 2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області винесено рішення № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі пені - 339997,99 грн. (т.1 а.с.65).

Порушення, виявлені під час перевірки, обґрунтовані тим, що Позивачем помилково до складу валових витрат за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. включені суми на закупку товару, які були відвантажені покупцям, але не оплачені разом 1629911,00 грн, (том.1 а.с.29 зворот), це призвело до заниження сум податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 304151,21 грн., у т.ч. за 2015 р. 136821,89 грн., за 2016 р. 167329,32 грн. (том.1 а.с.30 зворот), заниження розміру єдиного внеску, який нараховується з сум доходу у розмірі 34,7% за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2015 р., та 22% за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. (том.1 а.с.33 зворот, том 1 а.с.35), заниження сум військового збору з чистого оподаткованого доходу (том.1 а.с.36 зворот).

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, внормовано положеннями статті 177 Податкового Кодексу України.

Пунктом 177.2. цієї статті обумовлено, що обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Як зазначалося вище, при визначенні обєкту оподаткування, обумовленого приписами пункту 177.2 статті 177 Податкового Кодексу України, враховуються виключно витрати, повязані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

За змістом пункту 177.4. статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що витрати, які використовуються в господарській діяльності, вартість придбаних послуг мають бути прямо повязані з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг, документально підтверджуватися та бути безпосередньо повязаними з отриманням доходу підприємця.

11 березня 2016 року Позивачем до Словянської обєднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області подана уточнююча податкова декларація про майновий стан і доходи за 2015 рік, якою визначена сума доходів, що включається до загального річного оподатковуваного доходу у розмірі 81386,00 грн., при цьому в розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (додаток Ф4 до податкової декларації) зазначена сума документально підтверджених витрат - 13950781 грн., в т.ч. вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції 13619086,00 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату 323624,00 грн., інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг 8071,00 грн.

31 січня 2017 року подана звітна податкова декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік, якою визначена сума доходів, що включається до загального річного оподатковуваного доходу у розмірі 147820,00 грн. В розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (додаток Ф4 до податкової декларації) зазначена сума документально підтверджених витрат 12353639,00 грн., в т.ч. вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції 11881625,00 грн., витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату 258634,00 грн., інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг 213380,00 грн.

Позивачем зазначено, що до складу витрат у 2015 та 2016 роках включено витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, витрати на оплату праці, інші витрати, що повязані з виробництвом сухарів і сухого печива, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання, що є основним видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

В подальшому борошняні вироби продані контрагентам Позивача, в т.ч. ТОВ «ТЕМА-Б» (том.1 а.с128, 211-212, 217-218), ТОВ «Украинский Ритейл» (том.1 а.с. 132-158, 199-203, 209-210, 213-214); ТОВ «Фоззі-фуд» (том.1 а.с.159-198, 204-208, 215-216, 219-222), що підтверджується договорами купівлі-продажу, видатковими накладними, банківськими виписками, що свідчать про оплату товарів.

З акту перевірки вбачається, що валові витрати у 2015 р. у сумі 13250478,00 розраховані Відповідачем як різниця від зменшуваних сум, до складу яких входить Дт заборгованість станом на 01.01.2015 (без ПДВ), залишки на 01.01.2015 (експорт неоплачений), залишки готової продукції на 01.01.2015р. (без ПДВ), закупівля товару згідно виписок банку (без ПДВ), інших витрат, не платників ПДВ, заробітної плати, нарахування та відємних сум, до складу яких входить Дт заборгованість станом на 31.12.2015 (без ПДВ), залишки на 31.12.2015 (експорт неоплачений).

Валові витрати у 2016 р. у сумі 11424031,00 грн. розраховані Відповідачем як різниця від зменшуваних сум, до складу яких входить Дт заборгованість станом на 01.01.2016 (без ПДВ), залишки на 01.01.2016 (експорт неоплачений), залишки готової продукції на 01.01.2016р. (без ПДВ), закупівля товару згідно виписок банку (без ПДВ), інших витрат, не платників ПДВ, заробітної плати, нарахування та відємних сум, до складу яких входить Дт заборгованість станом на 31.12.2016 (без ПДВ), залишки на 31.12.2016 (експорт неоплачений).

Суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу та зазначає, що виходячи з положень п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Як свідчать матеріали справи, Позивачем надавались до перевірки первинні бухгалтерські документи, зокрема, податкові декларації про майновий стан,ОСОБА_4 обліку доходів та витрат (01.01.2014 р. 31.12.2017 р.), виписки банку, прибуткові, видаткові накладні, реєстр отриманих та виданих податкових накладних, податкові накладні, договори з постачальниками та покупцями, відомості про суми виплачених доходів, трудові угоди, відомості нарахування заробітної плати, звіти про суми нарахованого єдиного внеску, зовнішньоекономічні контракти, виписки банку по валютним операціям з додатками, вантажні митні декларації на експорт товарів. (том. 1 а.с.26, 26 зворот)

Під час розгляду справи по суті представники Відповідача не надали пояснення з приводу правомірності здійснення такого розрахунку із застосуванням узагальнених показників податкової звітності, оскільки у Позивача були наявні всі первинні документи за період, що перевірявся.

Таким чином, вищенаведені висновки Відповідача є лише припущеннями, не підтвердженими допустимими та належними доказами, первинними документами.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досліджуючи правильність формування витрат Позивачем, контролюючий орган діяв не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, у звязку з чим не знайшли свої підтвердження висновки Відповідача про заниження грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 17 вересня 2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 17 вересня 2018 року №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 510,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб суд зазначає наступне.

Вказане рішення ґрунтується на порушенні п.п.16.1.2, п.16.1, ст.16, п.44.1, ст.44, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України в частині відсутності у Позивача ОСОБА_4 обліку доходів і витрат за 2015 р., 2016 р.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобовязані вести ОСОБА_4 обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма ОСОБА_4 обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Для реєстрації ОСОБА_4 обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник ОСОБА_4 у разі обрання способу ведення ОСОБА_4 у паперовому вигляді.

Форма книги та порядок її ведення затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 р. ОСОБА_4 обліку є підставою для заповнення річної декларації про майновий стан і доходи.

Згідно п. 44.3 статті 44 ПК України, платники податків зобовязані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, повязаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 44.5 статті 44 ПК України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобовязаний у пятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобовязаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Платник податків зобовязаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або повязані з предметом перевірки. Такий обовязок виникає у платника податків після початку перевірки (п.85.2 статті 85 ПК України).

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні пояснення Позивача, в яких зазначено, що Словянську ОДПІ своєчасно повідомлено про втрату «ОСОБА_4 обліку доходів та витрат» з проханням видати та зареєструвати нову ОСОБА_4. Втрачені документи не відновлювалися.

Під час розгляду справи встановлено, що 2 лютого 2017 року у виданні «Словянські оголошення №5(550)» надруковано оголошення про втрату ФОП ОСОБА_5 ОСОБА_4 обліку доходів та витрат. (том.1 а.с70).

Суд звертає увагу, що з моменту втрати «ОСОБА_4 обліку доходів та витрат», тобто з лютого 2017 року до періоду проведення перевірки (більш ніж 1,5 роки), платник податків не вжив заходів щодо її відновлення, при цьому суд критично ставиться до твердження Позивача про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій з огляду на ведення розрахунків виключно у безготівковому порядку, оскільки ведення цієї ОСОБА_4 передбачено нормою статті 177 ПК України.

Згідно пункту 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Враховуючи наведені законодавчі приписи та з огляду на відсутність відновленої ОСОБА_4 обліку доходів та витрат за 2015 р. та 2016 р., суд дійшов висновку про правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 17 вересня 2018 року №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 510,00 грн.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 17 вересня 2018 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з військового збору на 30560,82 грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, який набрав чинності з 01.01.2015, передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної ОСОБА_3 України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (п.1.1.). Позивачем, не заперечується те, що він є платником військового збору.

Обєктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПК України, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання) (п.п. 1.2 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ).

Згідно з п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 ПКУ загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із ст. 177 ПКУ.

Обєктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пункт 177.2 статті 177 Кодексу).

Ставка збору складає 1,5% обєкта оподаткування (п.п. 1.3 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ).

Отже, фізичні особи - підприємці (крім тих, що обрали спрощену систему) за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.

Суд звертає увагу, що збільшення грошового зобовязання з військового збору є похідним від збільшення сум грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, тобто залежать від правильності визначення обєкта оподаткування (чистого доходу) - різниці між загальним річним оподатковуваним доходом (виручкою у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Зважаючи на те, що у ході судового розгляду справи спростовані висновки акту перевірки в частині заниження Позивачем оподатковуваного доходу, то відповідно донарахування Відповідачем військового збору у сумі 24446,66 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 6112,16 грн. теж є протиправним, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення від 17 вересня 2018 року № підлягає скасуванню.

Щодо правомірності донарахування єдиного внеску. штрафу та пені суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є платником єдиного внеску згідно п. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» як фізична особа - підприємець.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяла в 2015-2016 роках, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно пп. 1 п. 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015, «Обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції»: обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій (річної звітності) та результатів перевірок діяльності таких осіб, що призвела до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Із зазначеного випливає, що база нарахування єдиного внеску, якою є дохід (прибуток), отриманий від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, визначається на підставі даних річних податкових декларацій.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (в редакції станом на 2015 рік), єдиний внесок для Позивача було встановлено у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до пункту 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (в редакції станом на 2016 рік), єдиний внесок для Позивача було встановлено у розмірі 22 відсотка до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 вищезгаданого Закону, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (ч. 14 ст. 25 Закону).

Судом встановлено, що 14 січня 2016 року Позивачем до контролюючого органу подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік, згідно якого визначено суму єдиного внеску у розмірі 28240,92 грн. із розрахунку 34,7 відсотка суми чистого доходу що дорівнює 81386,00 грн.

31 січня 2017 року подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік, згідно якого визначено суму єдиного внеску у розмірі 32520,40 грн. із розрахунку 22 відсотка суми чистого доходу що дорівнює 147820,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - це максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок (в редакції чинній на 2015 р.) та двадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок (в редакції чинній на 2016 р.).

На підставі висновків акту перевірки, в результаті встановленого заниження суми доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок на суму 1629911 грн., в т.ч. за 2015р. 700303,00 грн., за 2016р. 929608,00 грн., контролюючим органом донараховано єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка суми чистого доходу за 2015р. та 22 відсотка за 2016р., що дорівнює 243005,16 грн. та 204513,76 грн. відповідно.

Суд звертає увагу, що збільшення єдиного внеску, застосування штрафу та пені є похідним від збільшення сум чистого оподатковуваного доходу фізичних осіб, тобто залежать від правильності визначення обєкта оподаткування (чистого доходу) - різниці між загальним річним оподатковуваним доходом (виручкою у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Зважаючи на те, що у ході судового розгляду справи спростовані висновки акту перевірки в частині заниження Позивачем оподатковуваного доходу, то відповідно донарахування Відповідачем єдиного внеску, застосування штрафу та пені теж є протиправним, у звязку з чим прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішень про застосування штрафних санкцій та пені є протиправним та підлягають скасуванню.

Крім того, під час вирішення даної справи, судом було враховано, що з метою забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII.

Відповідно до статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону передбачено внесення змін до деяких законів України, у тому числі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 та 9-4 такого змісту:

Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Судом встановлено, що Словянська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області розташована на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 1 Закону № 1669-VII, де проводиться антитерористична операція (додатки до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність), від 02.12.2015 №1275-р (чинне).

Аналіз зазначеної норми свідчить, що Позивач звільняється від виконання зобовязань платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VІ, у тому числі передбачених підпунктом першим частини другої цієї статті, а саме, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відтак, підсумовуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Позивачем сплачено судовий збір платіжним дорученням від 25 вересня 2018 року у сумі 8810,00 грн. та розподіляється судом відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (84116, Донецька обл., м. Словянськ, вул. Вольна, б. 8, кв. 40, РНОКПП НОМЕР_6) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької Дивізії, 114, код в ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Донецькій області № від 17.09.2018 р., № від 17.09.2018 р., № НОМЕР_1 від 17.09.2018 р., вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску № Ф- від 17.09.2018 р., рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_2 від 17.09.2018 р., рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_3 від 17.09.2018 р. задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 17 вересня 2018 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 380089,01 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 17 вересня 2018 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з військового збору на 30560,82 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- на суму 447518,92 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 17 вересня 2018 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 223759,46 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 17 вересня 2018 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 339997,99 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7965,48 грн.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та проголошено в судовому засіданні 10 грудня 2018 року.

Повний текст рішення суду виготовлено 20 грудня 2018 року.

Суддя Череповський Є.В.