Справа № 280/4547/18
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 грудня 2018 року 13 год. 05 хв.Справа № 280/4547/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сацького Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Заболотньої Н.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача 1: Туркіна В.С., Голікова О.Ю.

представника відповідача 2: Голікова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (адреса реєстрації: 72300, АДРЕСА_1, код ДРФО НОМЕР_1)

до відповідача 1 - Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ),

до відповідача 2 - Державної фіскальної служби України (юридична адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, )

про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії відповідача 1, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 02.07.2018 № 824788/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної № 2138 від 30.06.2017;

- зобов'язати відповідача 2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2138 від 30.06.2017 з дати її подання на реєстрацію позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України за результатами господарської діяльності ним складено податкову накладну від 30.06.2017 № 2138, яку подано 05.07.2017 засобами електронного зв'язку на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідно до отриманих того ж дня квитанцій документи доставлено до ДФС України, проте реєстрацію зупинено у зв'язку із виявленою помилкою, а саме: «відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 №567. Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято оскаржуване рішення від 02.07.2018 № 824788/НОМЕР_1 із посиланням на підставу відмови «ненадання платником податків копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження. розвантаження, продукції, складські документи (інвентаризаційні описи) у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг)з урахуванням наявності типових форм та галузевої специфіки, накладні» (без визначення шляхом підкреслення, яких саме документів не надано). Позивач вважає прийняте рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН необґрунтованим, протиправним та таким, що суперечить вимоги чинного законодавства України, оскільки оскаржуване рішення не містить підкреслень тих документів, які на думку відповідачів не надані, що в свою чергу робить ці рішення формальними та такими, що не ґрунтуються на результатах аналізу пакету документів платника податків. Крім того, позивач вказав і на ту обставину, що квитанція по зупинення податкової накладної містить посилання на неіснуючий критерій оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПК/РК в ЄРПН, не зазначено чітко по якому критерію необхідно було надати документи і пояснення та не зазначено перелік документів необхідних для надання платнику податків.

Ухвалою суду від 31.10.18 відкрито спрощене позовне провадження по справі № 280/4547/18, судове засідання призначено на 22.11.18 об 16 год. 00 хв.

Протокольною ухвалою суду від 22.11.2018 клопотання представника позивача було задоволено, судове засідання по справі № 280/4547/18 було відкладено на 19.12.18 об 11 год. 00 хв.

09.11.2018 через канцелярію суду (вх. №37910) від відповідача 1, відповідача 2 надійшов відзив на позов, в якому відповідачі проти позову заперечували. В обґрунтування заперечень посилаються на те, що реєстрація податкової накладної виписаної позивача була зупинена з підстав передбачених законом. В свою чергу, за результатами аналізу наданих позивачем документів до відповідача 1 було встановлено, що позивачем подано неповний пакет документів, а саме не надано первинні та розрахункові документи. Вважають оскаржуване рішення законним та просять відмовити у задоволенні позову.

17.12.2018 через канцелярію суду (вх. №41405) від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що на підтвердження реальності здійснення господарської операції за наслідками, якої було складено спірну податкову накладну до комісії ДФС були подані письмові пояснення в яких зазначено про умови її здійснення, специфіку діяльності позивача, та надані необхідні документи для реєстрації податкової накладної № 2138 від 30.06.2017 в ЄРПН.

У судовому засіданні 19.12.2018 представник позивача підтримав заявлені вимоги, представники відповідачів проти задоволення позову заперечили.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 код ДРФО № НОМЕР_1 з 30.05.2001 зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серія В01 №479147.

З 28.03.2006 позивач зареєстрований платником ПДВ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію платником ПДВ № 63882472.

Основними видами господарської діяльності позивача є оптова торгівля напоями (код КВЕД 46.34), вантажний автомобільний транспорт (код КВЕД 49.41) та інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код КВЕД 52.29).

Для провадження господарської діяльності позивачем використовуються орендований склад, який розташований в м. Запоріжжя. З матеріалів справи вбачається, що інформація про вказаний об'єкт була подана позивачем до контролюючого органу в повідомленні за ф. 20-ОПП. Проти вказаної обставини представники відповідачів не заперечувала.

15 вересня 2014 року між позивачем та між ІП «КОКА-КОЛА БЕВЕРІДЖИЗ УКРАЇНА ЛІМІТЕД» було укладено договір про надання логістичних послуг № SRC -076-14 (копія долучена до матеріалів справи).

За умовами п. 1 додаткової угоди від 01.06.2017 № 6 до вказаного договору сторонами було погоджено виконання послуг «транспортування та зберігання основної та алкогольної продукції». Вартість зберігання однієї одиниці вантажу (1 умовний ящик, 1 unit case) складає 2,79 грн. (копія долучена до матеріалів справи).

За визначенням наведеним в цій угоді 1 unit case = 5,678 літрів (кг), в 1 літрі (кг) 1 / 5,678 = 0,176 u.c. Відповідно вартість зберігання одного літра (кг) 0,176 *2,79 = 0,4913 грн без ПДВ.

На виконання вказаного договору 30.06.2017 сторонами складено та підписано акт здачі-приймання послуг № ZAP-001636, яким було підтверджено виконання позивачем послуг зі зберігання продукції ТМ «КОКА-КОЛА» загальною вартістю без ПДВ - 225194,83 грн., ПДВ 20% - 45038,97 грн., загальна вартість з ПДВ 270233,81 грн. (копія долучена до матеріалів справи).

Відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку зберігання 458373 кг продукції ТМ «КОКА-КОЛА» складає 225194,83 грн. без ПДВ (458 373 * 0,4913 грн = 225 194,84 грн).

Фактичне виконання позивачем вказаних послуг зі зберігання продукції ТМ «КОКА-КОЛА» також підтверджується копіями наступних документів долучених до матеріалів справи: накладними та ТТН за якими товар було переміщено зі складу ТМ «КОКА-КОЛА» в Київській області до складу в м. Запоріжжя, а також листами завантаження.

Відповідно до норм ПК України на суму вартості виконаних позивачем послуг зі зберігання продукції згідно акту здачі-приймання послуг № ZAP-001636 від 30.06.2017, за правилом першої події, складена податкова накладна № 2138 від 30.06.2017 на загальну суму 270233,81 грн., ПДВ 20% - 45038,97 (копія долучена до матеріалів справи).

05 липня 2017 року зазначена податкова накладна була подана засобами електронного зв'язку до ДФС України на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), проте згідно отриманої квитанції позивача було повідомлено про зупинення її реєстрації (копія долучена до матеріалів справи).

Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної зазначено те, що «Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання товарів згідно з УКТ ЗЕД: 49.41.19-00.00.. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту «в» п.п. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу».

26 червня 2018 року позивач надіслав засобами електронного зв'язку Повідомлення № 1 про подання пояснень, копій документів щодо ПН № 2138 від 30.06.2017, реєстрацію якої було зупинено, до якої були додані Характеристика підприємства і господарської діяльності з електронними копіями документів на 23 арк., які підтверджують реальність здійснення господарських операцій по вказаній ПН (копії повідомлень та квитанції № 1, № 2 на підтвердження їх направлення долучені до матеріалів справи).

За результатом розгляду пояснень та документів було прийнято оскаржуване рішення від 02.07.2018 № 824788/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної № 2138 від 30.06.2017.

В якості підстави для відмови у вказаному рішенні було зазначено про ненадання платником податку копій документів, а саме:

- первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків.

Не погоджуючись з цим рішенням позивач оскаржив його в порядку адміністративного оскарження до Комісії з питань розгляду скарг ДФС України (копія скарги, докази її подання засобами електронного зв'язку додані до справи).

Рішенням від 20.07.2018 № 19867//2 Комісія з питань розгляду скарг ДФС України залишила скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Не погоджуючись із такими діями та рішеннями відповідачів, ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду із даним позовом.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Положенням пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до положень пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

В свою чергу, за приписами пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до положень підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 (Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі, у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, чи зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 (був чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Пункт 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків містить у собі визначення двох різних критеріїв. Так, моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01.01.2017 в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01.01.2017 в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 (Перелік; був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством

Проте, у квитанції № 1 від 05.07.2017 зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567.

Натомість, пп. 201.16.1. п. 201.16 ст. 201 ПК України (в редакції, що діяла на момент зупинення реєстрації ПН) вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію або критеріїв, якщо їх виявлено два.

Посилання на невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД 49.41.19-00.00 відсутні у п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків.

Таким чином, відповідачами всупереч вимогам підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, в квитанції № 1 від 05.07.2017 не зазначено конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення її реєстрації та пропозиції щодо надання чіткого та вичерпного переліку документів для її реєстрації.

Суд зазначає, що відповідачами не надано жодних доказів щодо відповідності спірної податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567.

Суд вважає, що не визначення фіскальним органом у Квитанції № 1 конкретного критерію ризику та переліку документів необхідних для надання, прямо впливає на можливість надання позивачем відповідних документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН та суперечить вказаним вимогам законодавства України.

Досліджуючи правомірність рішення Комісії від 02.07.2018 № 824788/НОМЕР_1 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2138 від 30.06.2017 суд зазначає наступне:

На момент винесення спірного рішення про відмову в реєстрацію податкових накладних, порядок його винесення та набрання чинності регулювався Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджених Постановою Кабінету міністрів України №117 від 21.02.2018 (далі - Порядок №117).

Пунктом 14 Переліку №117 визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Вичерпний перелік містить значну кількість можливих господарських документів, які можуть складатись або не складатись між суб'єктами господарювання в залежності від умов та обставин операції.

Таким чином, враховуючи викладену у Відзиві позицію фіскального органу щодо надання платником податків неповного пакету документів, суд зазначає, що в квитанції №1 не зазначено чітко по якому критерію необхідно було надати документи та пояснення та не зазначено перелік документів необхідних для надання платнику податків.

Відповідно до пунктів 18-23 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про:

реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що рішення Комісії Державної фіскальної служби України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним рішенням Комісії ГУ ДФС у Запорізькій області було відмовлено у реєстрації відповідної податкової накладної у зв'язку з неподання платником податку копій документів, проте, з даного рішення не можливо встановити, які документи не подано.

Форма такого рішення затверджена додатком № 2 до Порядку № 117 та передбачає, що в разі відмови в реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних з вказаної підстави в рішенні повинні бути підкреслені конкретні документи, які не надано.

Зокрема, судом вбачається, що контролюючим органом в оскаржуваному рішенні як підставу його прийняття виділено пункт "Ненадання платником податку копій документів". При цьому, ДФС зроблено відмітку навпроти наступних переліків документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків. Надалі, після переліку документів зазначено, що документи, які не надано необхідно підкреслили.

Враховуючи таке, суд зауважує, що контролюючий орган, обмежився лише загальним формулюванням наданих позивачем документів, не зазначивши конкретно, які саме документи не надано позивачем.

Аналогічна правова позиція була викладена в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.10.2018 в рамках провадження № К/9901/62472/18 по справі № 822/1817/18 (ЄДРСР № 77361051) у якій було зазначено, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Щодо посилання відповідача на ненадання позивачем розрахункових документів то суд зазначає, що відповідно до дослідженої операції, податкова накладної № 2138 від 30.06.2017 складена по першій події, яка визначалась датою складання акту приймання -передачі послуг зі зберігання продукції. Відповідно, відсутність оплати на момент здійснення господарської операції (наявність заборгованості замовника перед виконавцем) не впливає на обов'язки позивача на реєстрацію податкової накладної.

Також суд не бере до уваги посилання Відповідача на ненадання документів з оплати товару від ІП «Кока Кола Беверіджис Лімітед Україна», з оплати оренди транспортних засобів, ТТН на перевезення товару, оскільки судом встановлено, що специфіка господарської операції зі зберігання продукції за результатами якої позивачем була складена податкова накладна, не вимагає обов'язкової наявності вказаних документів.

В свою чергу, позивач до матеріалів адміністративної справи надав документи, які підтверджують здійснення господарської операції з ІП «Кока Кола Беверіджис Лімітед Україна» та виникнення податкових зобов'язань, які стали підставою складення та подання на реєстрацію податкової накладної № 2138 від 30.06.2017.

Отже, позиція відповідачів щодо ненадання позивачем документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, до якої застосована процедура зупинення реєстрації є необґрунтованою.

Контролюючим органом не висувалась вимога щодо надання позивачем конкретних документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У позивача, на думку суду, були наявні документи достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб'єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб'єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб'єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб'єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб'єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб'єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішень дотримано не було.

Надані позивачем документи, які досліджені в судовому засіданні засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною у реєстрації якої було відмовлено, їх обсяг на думку суду є достатнім та обґрунтовує здійснені господарські операції та виникнення податкових зобов'язань, які стали підставою складення та подання на реєстрацію податкової накладної № 2138 від 30.06.2017.

Водночас, посилання відповідачів на ненадання окремих документів, що опосередковано пов'язані з виникнення податкових зобов'язань позивача, тобто лише відсутність того ступеню деталізації пояснення та документів, який очікувався контролюючим органом, якщо саме такий ступінь деталізації прямо не вимагається законом та іншими нормативно-правовими актами, не є достатньою підставою для того, щоб позбавляти права платника податків на реєстрацію податкової накладної.

Згідно з п. 4 ч. 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 названої статті КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач 1, відповідач 2 як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір відповідно до квитанції № 0.0.8.1 від 22.10.2018 у сумі 1762,00 грн.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягають стягненню судові витрати у сумі 1762,00 грн.

Разом з тим, ч. 7 ст. 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що до закінчення судових дебатів представник позивача заявив про застосування ч. 7 ст. 139 КАС України, тому питання про розподіл судових витрат не вирішувалось.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат, у відповідності до вимог ст. 252 КАС України у справі буде прийняте додаткове рішення.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1, код ДРФО НОМЕР_1) до відповідача 1 - Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ), до відповідача 2 - Державної фіскальної служби України (юридична адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд.8, ) про визнання дій протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації 02.07.2018 №824788/НОМЕР_1 про відмову у реєстрації податкової накладної №2138 від 30.06.2017.

Зобов'язати Державну фіскальну служби України (юридична адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкову накладну №2138 від 30.06.2017 з дати подання їх на реєстрацію фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 код ДРФО НОМЕР_1).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) на користь Фізичної особи ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 код ДРФО НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь Фізичної особи ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 код ДРФО НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписане суддею 27.12.2018.

Суддя Р.В. Сацький