Справа № 826/4236/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4236/18
УХВАЛА

26 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Епель О.В., Карпушової О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі Відповідач-1, Міноборони України), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Відповідач-2, Одеський ОВК) про:

- визнання неправомірними дії Відповідачів щодо не призначення Позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення відповідно статей 9, 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- скасування рішення Міноборони України від 02.12.2016 року у частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- зобов`язання Відповідачів провести призначення та виплату Позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до статей 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 54-місячного грошового забезпечення на момент встановлення II групи інвалідності за аналогічною посадою, що займав позивач на момент звільнення, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, які мають постійний характер відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Міноборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 54-місячного грошового забезпечення відповідно статей 9, 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- визнано протиправним та скасовано рішення Міноборони України від 02.12.2016 року у частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- зобов`язано Міноборони України провести призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до статей 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 54-місячного грошового забезпечення на момент встановлення II групи інвалідності за аналогічною посадою, що займав позивач на момент звільнення, з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, які мають постійний характер відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, по-перше, право на одноразову грошову допомогу у разі звільнення військовослужбовця виникає у момент встановлення інвалідності і не пов`язане з моментом звільнення, по-друге, для визначення розміру складових грошового забезпечення повинні застосовуватися нормативно-правові акти, що діяли на момент встановлення інвалідності, по-третє, протиправність відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги свідчить, що належним способом захисту прав останнього є зобов`язання Міноборони України здійснити призначення та виплату Позивачу одноразової грошової допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Одеського ОВК, суд зазначив, що останнім не допускалося порушень прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 ,.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. При цьому посилається на неврахування судом першої інстанції, що, по-перше, одноразова грошова допомога може бути призначена не пізніше ніж через 3 місяці після звільнення, що передбачено, зокрема, п. 6 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», по-друге, ненадання доказів, які підтверджують обставини і причини поранення, у тому числі військового квитка, по-третє, відмінності підпису ОСОБА_1 на позовній заяві, у копії паспорта та посвідчення серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Після усунення визначених в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 року було відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 19.12.2018 року.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості призначення до розгляду даної апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачаться з матеріалів справи, апеляційна скарга Міноборони України підписана Пріваловою О.О., яка зазначає, що є представником Відповідача-1 за довіреністю.

Зі змісту копії довіреності від 22.11.2017 року №220/374/д вбачається, що остання підписана директором Юридичного департаменту Міністерства оборони України полковником юстиції Ковалем В.П., який діяв на підставі наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 року № 744.

Водночас, у контексті наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Зі змісту ч. 3 ст. 59 КАС України вбачається, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно ст. 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Зазначені норми права вказують на те, що саме по собі перебування на посаді директора Юридичного департаменту Міністерства оборони України не надає ОСОБА_2 права видавати довіреності від імені Міністерства оборони України.

Доказів того, що таке право було йому передане у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять.

У довіреності від 22.11.2017 року № 220/374/д зазначено, що ОСОБА_2 діє на підставі наказу Міністерства оборони України від 30.12.2016 року № 744. Разом з тим, зазначений наказ не належить до документів, передбачених ч. 3 ст. 55 КАС України та ст. 246 Цивільного кодексу України. Крім того, копія відповідного наказу не була надана до суду при поданні апеляційної скарги.

Аналогічний підхід до застосування ст.ст. 55, 59 КАС України під час визначення повноважень директора Юридичного департаменту Міністерства оборони України підписувати довіреність від імені Міністерства оборони України викладений в ухвалі Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі № 295/11273/17.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Згідно ч. 2 ст. 305 КАС України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

З урахуванням наведеного, з огляду на встановлену вище відсутність у директора Юридичного департаменту Міністерства оборони України повноважень на видачу довіреності від імені Міноборони України та, як наслідок, підписання апеляційної скарги особою, яка не має права її підписувати, судова колегія приходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 248, 305, 321, 325 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

О.В. Карпушова