Справа № 826/17922/17
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 грудня 2018 року № 826/17922/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Приватного акціонерного товариства “Сталь”

до

Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області

про

визнання дій протиправними та скасування розрахунків

встановив:

Приватне акціонерне товариство “Сталь” звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (в подальшому Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) та Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області, в якому просило: - визнати дії Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві зі складання та нарахування до сплати Приватному акціонерному товариству “Сталь” розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року протиправними; - скасувати розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року, пред’явлені до сплати Приватному акціонерному товариству “Сталь” управлінням Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що на підприємстві позивача виконувалися та виконуються роботи, які віднесені до важких та з шкідливими умовами праці, які передбачені Списками №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №36 “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах”, в зв’язку з чим підприємство відшкодовувало витрати на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах та сплачувало до Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області збір на обов’язкове державне пенсійне страхування, об’єктом оподаткування якого, згідно абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” є фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій. Тому, дії Центрального об’єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (в подальшому Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) зі складання та дії Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області щодо пред’явлення до сплати розрахунків на компенсацію витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є протиправними, а самі розрахунки, частина яких фактично становить собою збір на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування є такими, що суперечать чинним положенням статті 73 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

У судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Центральне об’єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві (в подальшому Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) явку уповноваженого представника для участі у судовому засіданні не забезпечило, хоча завчасно попереджалось про дату, час та місце судового засідання. Свого відношення до позову не висловило.

Управління Пенсійного фонду України в місті Сєвєродонецьку Луганської області проти задоволення позову заперечило з підстав, викладених у відзиві на позов, в яких, зокрема, зауважило на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог. Участі в судових засіданнях не приймало, просило розглядати справу без участі представника.

Суд, у встановленому порядку, розглянув справу у порядку письмового провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, на адресу позивача від Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області супровідними листами від 05 жовтня 2017 року №16257/04-21 “Про відшкодування пільгових пенсій”, від 05 жовтня 2017 року №16258/04-21 “Про відшкодування пільгових пенсій”, від 07 листопада 2017 року №18455/04-21 “Про відшкодування пільгових пенсій”, від 07 листопада 2017 року №18456/04-21 “Про відшкодування пільгових пенсій” надійшли розрахунки №1202, №11057/20, №11061/20, №11465/20; №1208; №1433, №12838/20, №13049/20, №12847/20, №13138/20, №13307/20, №13597/20, №13805/20, №13662/20; №1425, №12464/20, №12843/20, №13049/20, №13138/20, №13307/20, №13597/20, №13667/20, №13656/20, №13655/20, №13805/20, відповідно, щодо сплати коштів по відшкодуванню пільгових пенсій до Пенсійного фонду України.

У вказаних супровідних листах зазначено, що відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” - “з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1931-XII від 06 грудня 1991 року, здійснюється згідно статті 6 “Iнструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особам внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженої Постановою Пенсійного фонду України №21-1 від 19 грудня 2003 року (зі змінами), розробленої відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058 від 09 липня 2003 року.

Позивач, не погоджуючись із діями відповідачів з підстав, викладених вище, вважає свої права порушені, а тому звернувся до суду за їх захистом.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Постановою Верховної Ради України №1931-XII від 6 грудня 1991 року “Про порядок введення в дію Закону України “Про пенсійне забезпечення” введено в дію Закон України “Про пенсійне забезпечення” №1788- XII від 5 листопада 1991 року.

Статтею 13 вказаного Закону визначені пенсії за віком на пільгових умовах.

В редакції до 17 лютого 2000 року вказана стаття Закону №1788, крім визначення категорій працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до підпунктів «а», «б» - «з» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України" №1461-III від 17 лютого 2000 року, порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено шляхом виключення зі статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року відповідної регулюючої норми, а порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій було врегульовано шляхом введення окремого виду збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26 червня 1997 року. Зокрема, пункт 1 статті 2 доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"( 1788-12 ) до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

03 жовтня 2017 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VШ (далі - Закон №2148-VШ), яким внесено зміни пункту 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та до пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" №400/97-ВР від 26 червня 1997 року.

Так, згідно з пунктом 2 Розділу XV Прикінцевих положень Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону №2148) покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

- підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

- за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та після цієї дати відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" №400/97-ВР від 26 червня 1997 року (в редакції Закону №2148), фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" визначені в якості об'єкта оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України .

В свою чергу, в розумінні пунктів 1 і 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" №400/97-ВР від 26.06.1997, платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є:

1) суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників;

2) філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Ставка збору на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлена на рівні 100% від об'єкта оподаткування (абз. 3 пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997).

Отже, ті пенсії на пільгових умовах, які призначались відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XI від 05.11.1991, до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017, після набрання ним чинності призначаються відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003.

Однак, як в одному, так і в іншому випадку, фактичні витрати на виплату і доставку таких пенсій, у відповідності до абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" №400/97-ВР від 26.06.1997 (в редакції Закону №2148), визначені в якості об'єкта оподаткування для суб'єктів підприємницької діяльності, їх об'єднань, бюджетних, громадських та інших установ та організацій, об'єднань громадян, інших юридичних осіб (їх філій), а також фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників (крім тих, що віднесені до четвертої групи платників єдиного податку).

При цьому, імперативною нормою пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, призначених на пільгових умовах, за раніше діючим порядком.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, було врегульовано главою 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663, яка з урахуванням змін і доповнень діє і на даний час.

Згідно з пунктом 6.2 вказаної Інструкції, витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах. При визначенні частки сплати окремого підприємства стаж ураховується в місяцях (шляхом переведення років у місяці). Частка відшкодування підприємством витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, яким відповідно до законодавства стаж, що дає право на призначення цих пенсій, зараховується у кратному розмірі, розраховується з урахуванням кратності стажу. Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених частиною 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 6.3 Інструкції, у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

А за правилами пункту 6.4 Iнструкції - розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з вимогами пункту 6.7 Інструкції - підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Як уже було зазначено вище, позивач вважає дії щодо складення та направлення відповідачами розрахунків на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за жовтень — листопад 2017 року такими, що протирічать нормам статті 73 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, пунктом 4 частини першої якої передбачено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на оплату послуг з виплати та доставки пенсій.

Однак думка позивача є помилковою з огляду на наведені вище положення чинного законодавства та зважаючи на те, що позивач не має статусу платника, що віднесений до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України .

А відтак, в силу пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону №2148) на відповідача покладено обов’язок здійснювати відшкодування органам Пенсійного фонду України шляхом покриття фактичних витрат та виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог і, відповідно, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва –

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства “Сталь” відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295– 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко