Справа № 480/4240/18
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2018-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

24 грудня 2018 р. Справа № 480/4240/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Суми в порядку письмового провадження клопотання Виконавчого комітету Охтирської міської ради про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Охтирської міської ради про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Охтирської міської ради, в якій просить, з урахуванням уточнення позовних вимог:

- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Охтирської міської ради в особі Комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам в частині розгляду матеріалів щодо збитків, заподіяних ОСОБА_1 територіальній громаді м. Охтирка, при використанні земельної ділянки, розташованої за адресою: Сумська обл.. м. Охтирка, вул. Незалежності, 4 в ході проведення засідання 12.09.2018 року без попереднього повідомлення ОСОБА_1 та щодо складання Акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 02-09/22 від 12.09.2018 року.

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.09.2018 року № 132 в частині затвердження Акту з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 02-09/22 від 12.09.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 20.10.2018 отримала повідомлення від 12.10.2018 № 0113/3232 за підписом голови комісії з визначення розміру збитків власникам землі та землекористувачам Охтирської міської ради ОСОБА_2, в якому зазначено, що комісією 12.09.2018 розглянуті матеріали про розрахунок збитків, які нанесені ОСОБА_1 бюджету м. Охтирка внаслідок неправомірного використання земельної ділянки без оформлення документів, що посвідчують право користування на земельну ділянку площею 0,1043 га в м. Охтирка, вул. Незалежності, 4. Акт про визначення збитків власнику землі (землекористувачу) від 12.09.2018 № 02-09/22 затверджений рішенням виконавчого комітету Охтирської міської від 28.09.2018 № 132. На переконання позивача комісія з визначення розміру збитків діяла протиправно та з порушенням норм чинного законодавства, а отже, відповідно рішення виконавчого комітету Охтирської міської від 28.09.2018 № 132 в частині затвердження акту є незаконним. В зв'язку з цим, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 24.12.2018 року та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

17.12.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що предметом спору є рішення щодо затвердження акту про визначення позивачу фактичних збитків за використання земельної ділянки за відсутності належним чином оформлених документів. Тобто, фактично спір у даній справі стосується незгоди позивача з нарахуванням йому відповідачем збитків, який є розпорядником (власником) земельної ділянки комунальної власності, що свідчить про відсутність ознак публічно-правового спору та підстав для розгляду справи за правилами адміністративного судочинства (а.с. 51-52).

Позивач у судове засідання не з'явився. про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 47).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі (а.с. 74).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та клопотання про закриття провадження у справі, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява про закриття провадження у даній справі підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акти, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність) можуть бути оскаржені до суду відповідно до статті 55 Конституції України.

Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері публічно-правових відносин, в Україні діють адміністративні суди (стаття 125 Конституції України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 14.12.2011 по справі № 1-29/2011 надав конституційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Крім того, Конституційним Судом України у Рішенні від 25.11.1997 по справі № 18/1148-97 сформульовано правову позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень (пункт 2 мотивувальної частини). Ця правова позиція кореспондується з положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо ефективного засобу юридичного захисту від порушень, вчинених особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовим спором є спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

З аналізу наведених норм права суд вбачає, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

Визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З наведених норм можна зробити висновок, що в порядку цивільного судочинства може бути оскаржене таке рішення органу місцевого самоврядування, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, і за результатами його реалізації у фізичної чи юридичної особи виникають цивільні права чи обов'язки.

В даному випадку, з матеріалів справи суд вбачає, що спір полягає у незгоді позивача з нарахуванням йому власником земельної ділянки збитків за фактичне використання цієї ділянки без документів, які надають право такого використання. При цьому, позовні вимоги, заявлені у дані справі, спрямовані не на оскарження статутних та/або процедурних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері публічно-правових відносин, а на оскарження правомірності визначення позивачу збитків цим органом як власником (розпорядником) земельної ділянки комунальної власності. Тобто в основу спору покладені цивільні відносини власності та відшкодування збитків, на які юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 676/223/17, від 12.06.2018 у справі № 742/1503/17, яка згідно ч. 4,5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та враховується іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у справі, яка розглядається, існує спір про право, а дослідженню підлягають виключно процедурні рішення Виконавчого комітету Охтирської міської ради, який у межах спірних відносин діє як розпорядник (власник) земельної ділянки комунальної власності, що свідчить про поширення на цю справу цивільної юрисдикції та позбавляє можливості її розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи те, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд вважає, що провадження у справі № 480/4240 підлягає закриттю.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 1 409,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 238, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Виконавчого комітету Охтирської міської ради про закриття провадження у справі № 480/4240/18 - задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Охтирської міської ради про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 коп.), що внесений згідно квитанції від 14.11.2018 року № 184610034.

Роз'яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається та така справа має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя В.О. Павлічек