Справа № 2340/3532/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року справа № 2340/3532/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

за участю секретаря Трегулова Б.Л.,

представника позивача ОСОБА_1М.(за довіреністю),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (20762, Черкаська область, Смілянський район, с. Плоске, вул. Кутузова, 2а) до Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235), в якій позивач просить визнати протиправними та скасувати:

-податкове повідомлення рішення ГУ ДФС України у Черкаській області від 13.12.2017 № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобовязання з ПДФО, що сплачується за результатами річного декларування у сумі 5986,95 грн.;

-податкове повідомлення рішення ГУ ДФС України у Черкаській області від 13.12.2017 № НОМЕР_2 про збільшення грошового зобовязання з ПДВ у сумі 433843,00 грн.;

-податкове повідомлення рішення ГУ ДФС України у Черкаській області від 13.12.2017 № НОМЕР_3 про збільшення суми грошового зобовязання з військового збору у сумі 456,41 грн.;

-вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 № Ф- на суму 19000,49 грн.;

-рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 3264 грн. 57 коп.

В обґрунтування вимоги позивач зазначив, що відповідачем протиправно проведено позапланову документальну перевірку з огляду на відсутність підстав встановлених ст. 78 ПК України. Позивач також не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки, зокрема і в частині завищення витрат, що включаються до операційної діяльності та безпосередньо повязані з отриманням доходів, що вплинуло на нарахування ПДФО та єдиного внеску. Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання з ПДФО, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 5986,95 грн. Так, перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, повязаних із здійснення діяльності, відображених в податкових деклараціях та додатках 5/Ф4/Ф2 до декларацій, встановлено завищення суми витрат на загальну суму 24342 грн., в тому числі за 2016 рік на суму 24342 грн. Вказане порушення виникло в звзку з включенням до складу витрат суми орендної плати в розмірі 24342 грн. згідно договору, який був розірваний рішенням Смілянської міської ради №15-86 від 30.03.2016р. Позивач не погоджується з вказаними висновками відповідача з огляду на те, що згідно податкової декларації, враховуючи припинення орендних взаємовідносин з 30.03.2017 року, було подано уточнюючу податкову декларацію, якою визначено суму орендної плати, яка підлягала до сплати за 2016 рік в сумі 24342,12 грн. (8114,05грн.х 3 міс.). Таким чином, позивачем дотримано вимоги законодавства в частині сплати орендної плати за земельну ділянку комунальної власності в повному обсязі. Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання з військового збору в сумі 456,41 грн., позивач вважає дані донарахування такими, що не відповідають вимогам законодавства, оскільки останнім не допущено порушень в частині правильності визначення платником сум чистого оподатковуваного доходу в сумі 24342 грн. Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, за якою визначено суму боргу з єдиного внеску в сумі 19000,49грн. та рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій, позивач вважає його також протиправним у звязку з помилковим визначенням контролюючим органом розміру єдиного внеску, який підлягає сплаті за результатами перевірки в сумі 19000,49грн., то і штрафні санкції, визначені рішенням № є такими, що винесені незаконно, а тому підлягають скасуванню. Що ж стосується податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ із вироблених в Україні товарів в розмірі 433843,00грн. Позивач зазначив, що відповідачем помилково зроблений висновок про те, що заниження податкових зобовязань за 2014 та 2015 рік відбулося у звязку з тим, що товарно-матеріальні цінності в сумі 397451 грн. у 2014 році та 1287371 грн. у 2015 році використано не в господарській діяльності. При цьому, вказані висновки зроблені не на підставі аналізу первинних документів, податкової звітності платника податків, а на підставі розрахунку за формулою, не передбаченою нормами законодавства. Таким чином, висновки про використання ТМЦ не в господарській діяльності не підтверджені документально, а тому підстав для встановлення фактів заниження сум податкових зобовязань у відповідача не було.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач надав до суду відзив у якому заперечував проти задоволення позову зазначивши, що підставою для прийняття вказаних рішень став акт перевірки від 27.11.2017 № 486/23-00-13-114/НОМЕР_5, висновки якого про порушення позивачем, законодавства не спростовано. Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2, перевіркою встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 347074 грн. за рахунок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними, не реєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, за звітний період, в якому виписано такі податкові накладні, за рахунок порушення, викладеного в п. 2.5.2 акту перевірки. Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 то перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, зображеного в додатках Ф4/Ф2 до податкових декларацій, встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу внаслідок відображених порушень за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 на загальну суму 24342 грн., в т. ч. за 2016 рік на суму 24342 грн. Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3, позивачем здійснення заниження чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, на загальну суму 24342 грн., в т.ч. за 2016 рік на суму 24342 грн. В порушення ст. 168, ст. 163, п. 161 підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VІ, в наслідок чого донараховано військовий збір за 2015-2016 роки на загальну суму 365,13 грн. Щодо правомірності вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, перевіркою правильності нарахування єдиного внеску на суму доходу ФОП ОСОБА_3, на який нараховується єдиний внесок, встановлено заниження єдиного внеску за 2015-2016 роки на загальну суму 19000,49 грн., за рахунок невірного визначення щомісячної суми доходу, на який заховується єдиний внесок в відповідні періоди. Таким чином, представник вважає, що перевіркою достовірно та в повному обсязі враховано обставини, які існували на момент проведення перевірки, факти порушень є доведеними, а податкові повідомлення-рішення і рішення про анулювання свідоцтва єдиного податку правомірним, винесеними у чіткій довідності до вимог Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав зазначених у відзиві.

14.11.2018 ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження.

21.11.2018 суд закрив підготовче провадження та розпочав розгляд справи по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Фізична особа підприємець ОСОБА_3, як субєкт господарювання зареєстрована 12.06.1998, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, за видом діяльності, зокрема основний КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

27.11.2017 Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2014 по 31.12.2016рр. за наслідками якої складено акт № 486/23-00-13-0214/НОМЕР_5.

Згідно висновків акту перевірки ФОП ОСОБА_3 встановлено порушення вимог:

-п.198.5, п. 198.6, ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 192.1, 192.3 ст. 192 Податкового Кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 347074 грн, у тому числі за грудень 2014 року у сумі 79490 грн., за січень 2015 року у сумі 926 грн., за березень 2016 року у сумі 47792 грн., за квітень 2016 року у сумі 70735 грн., за травень 2016 року у сумі 78983 грн., за червень 2016 року у сумі 69148 грн.;

-п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Розділу IV Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб всього у сумі 4381,56 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 4381,56 грн.;

-пп. 1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування всього у сумі 19000,49 грн., в т.ч. за 2015 рік на суму 13645,25 грн. та за 2016 рік на суму 5355,24 грн.;

-ст. 168, ст. 163, п. 16 Підрозділу 10 інших перехідних положень Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано військовий збір всього у сумі 365,13грн., в т.ч. за 2016 рік на суму 365,13 грн.;

-п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України за недостовірне ведення книги обліку доходів та витрат.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем прийняті, податкові повідомлення-рішення від 13.12.2017:

-№ НОМЕР_1, яким визначено грошове зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 5986 грн. 95 коп.;

-№ НОМЕР_2, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 433843 грн.;

-№ НОМЕР_6, яким визначено суму грошового зобов'язання з військового збору у сумі 456 грн. 41 коп.

Контролюючим органом також винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 № Ф-, якою зобов'язано сплатити платіж з єдиного соціального внеску в сумі 19000 грн. 49 коп.

Крім того, на підставі акту перевірки та вимоги позивачу винесено рішення від 13.12.2017 №, яким застосовано штрафну санкцію за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 3264 грн. 57 коп.

Позивач вважаючи висновки акту перевірки незаконними, а податкові повідомлення-рішення протиправними звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.1.2 акту перевірки від 27.11.2017 перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, повязаних із здійснення діяльності, відображених в податкових деклараціях та додатках 5/Ф4/Ф2 до декларацій, встановлено завищення суми витрат на загальну суму 24342 грн., в тому числі за 2016 рік на суму 24342 грн. Вказане порушення виникло в звзку з включенням до складу витрат суми орендної плати в розмірі 24342 грн. згідно договору, який був розірваний рішенням Смілянської міської ради №15-86 від 30.03.2016р.

Згідно рішення Смілянської міської ради №15-86 від 30.03.2016 «Про передачу земельної ділянки ОСОБА_4 під торгівельно-господарчим комплексом, на вул. Тараса Шевченка, 18 в оренду» розірвано договір оренди земельної ділянки комунальної форми власності площею 0,3555 га (кадастровий номер :09:03:0186), розташованої за адресою: м. Сміла, вул. Тараса Шевченка, 18, укладений між ФОП ОСОБА_3 та Смілянською міською радою 03.08.2007 року № 88.

Згідно податкової декларації Позивача з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2016 рік, розмір річної орендної плати за земельну ділянку площею 0,3555 га (кадастровий номер :09:03:0186) становив 97368,66 грн., що складає 8114,05 грн. на місяць.

Відповідно до вимог п. 287.1. ст. 287 ПК України, позивачем 28.08.2016 подано уточнюючу податкову декларацію, якою визначено суму орендної плати, яка підлягала до сплати за 2016 рік в сумі 24342,12 грн. (8114,05грн.х 3 міс.).

Пунктом 177.2 ст. 177 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать зокрема інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Судом враховано, що орендна плата земельної ділянки не пов'язана з веденням господарської діяльності, визначеної КВЕД позивача.

Згідно п. 167.1 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Отже, висновки відповідача, що позивачем за рахунок того, що сплачено в 2016 році суми орендної плати в розмірі 24342 грн. згідно договору, який був розірваний рішенням Смілянської міської ради №15-86 від 30.03.2016, порушено вимоги пп. 177.4.4. п. 177.4 ст. 177 ПК України та безпідставно включено вказану суму до переліку інших витрат, що повязані з веденням господарської діяльності є правомірними.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до пп. 1.1 п. 16 1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Підпунктом 1.2 пункту 161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Згідно з пп.1.4 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 нього пункту.

Відповідно до пп. 1.5 п. 161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 нього Кодексу.

Отже, згідно п. 2.4.2.1 акту перевірки від 27.11.2017 внаслідок порушень, встановлених перевіркою правильності визначення платником сум чистого оподатковуваного доходу (п. 2.1.2, 2.1.3 акта перевірки) встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 на загальну суму 24342грн., в результаті чого встановлено порушення ст. 168, ст. 163, п. 16-1 Підрозділу 10 Інших перехідних положень ПК України та донараховано військовий збір в сумі 365,13 грн.

Враховуючи вищезазначене, податкові повідомлення-рішення від 13.12.2017 № та № є правомірними та скасуванню не підлягають.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, за якою позивачу визначено суму боргу з єдиного внеску в сумі 19000,49 грн. та рішення № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 3264,57 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.3.3 акту перевірки від 27.11.2018 перевіркою встановлено порушення п.п. 1.2 п. 1 ст. 7 та абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.08.2010 № 2664-VI, в результаті чого позивачем занижено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску всього на суму 6266550 грн., у тому числі: - за 2015 рік - за рахунок невірного визначення щомісячної суми доходу, на який нараховується єдиний внесок в сумі 39323,50 грн.; - за 2016 рік - за рахунок порушення викладеного в п. 2.1.2 акту перевірки в сумі 24342 грн.

Відповідно до вимог пп. 1.2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) для платників, зазначених у пунктах 4 (фізичні особи- підприємці, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону Єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до вимог абз. 3 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно пункту 4 розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний: - своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; - вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно пунктів 1, 2 розділу VII Інструкції №449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до частини 11 статті 25 Закону №2464-VI до платників, визначених підпунктами 1 -4 пункту 1 розділу ІІ Інструкції №449, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Згідно даних п. 2.3.4 викладених в таблиці акту перевірки, суд погоджується з доводами відповідача про наявність встановлених порушень щодо не сплати ЄСВ зокрема і в наслідок заниження задекларованого чистого доходу, а тому враховуючи сукупність встановлених вище обставин справи, суд приходить до висновку, що вимога і рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 433843,00 грн. суд зазначає.

Відповідно до п. 2.5 акту перевірки від 27.11.2017 щодо сум по податку на додану вартість з використанням даних зазначених в попередньому акті планової документальної перевірки (акт від 19.12.2014 №2296/23-04-17-0108/НОМЕР_5), дані податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, дані щодо залишків товарів, наданих ФОП ОСОБА_3 в ході перевірки та зазначених у поданому запереченні від 28.08.2017 р., станом на 01.01.2014 року залишки товарно-матеріальних цінностей складали 5644868 грн., що підтверджуються даними акту від 19.12.2014 №2296/23-04-170108/НОМЕР_5.

Згідно наданих до перевірки первинних документів, у 2014 році було придбано товарно-матеріальних цінностей на суму 8899400грн. та собівартість реалізованих товарно-матеріальних цінностей склала 7361958 грн.

Таким чином, залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2015 року повинні складати 7182310 грн. (5644868 +8958)

В той же час, ФОП ОСОБА_3 до перевірки надано інвентаризаційний опис № СВ 00007 станом на 31.12.2014, в якому зазначено, що залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2015 року складають 6784859 грн.

Отже, ФОП ОСОБА_3 у 2014 році використано не в господарській діяльності товарно-матеріальні цінності на суму 397451 грн. (7859).

Станом на 01.01.2015 залишки товарно-матеріальних цінностей складали 6784859грн. (з урахуванням використання не в господарській діяльності товарно-матеріальних цінностей у 2014 році).

Згідно наданих до перевірки первинних документів, у 2015 році було придбано товарно-матеріальних цінностей на суму 11920000 грн. та собівартість реалізованих товарно- матеріальних цінностей склала 10348731 грн.

Таким чином, залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2016 року повинні складати 8356128 грн. (6784859+348731).

В той же час, ФОП ОСОБА_3 згідно інвентаризаційного опису № СВ №00011 станом на 31.12.2015, в якому зазначено, що залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.01.2016 року складають 7068757 грн.

Отже, ФОП ОСОБА_3 у 2015 році використано не в господарській діяльності товарно-матеріальні цінності на суму 1287371 грн. (8757).

В результаті вказаного порушення, перевіркою встановлено заниження ФОП ОСОБА_3 податкових зобовязань по податку на додану вартість всього у сумі 336964 грн., у тому числі за 2014 рік на суму 79490 грн. (397451*20%) та за 2015 рік у сумі 257474 грн. (1287371*20%).

Суд погоджується з висновками відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п.п. г) п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

Відповідно до вимог цієї ж норми ПК України, станом на 31.12.2015 року, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідачем правильно визначено, що ФОП ОСОБА_3 не нараховані податкові зобовязання по податку на додану вртість на суми товарно-матеріальних цінностей, що були використані не в господарській діяльності.

В результаті вказаного порушення, перевіркою встановлено заниження ФОП ОСОБА_3 податкових зобовязань по податку на додану вартість всього у сумі 336964 грн., у тому числі за 2014 рік на суму 79490 грн. (397451*20%) та за 2015 рік у сумі 257474 грн. (1287371 *20%).

Таким чином, податкове повідомлення рішення ГУ ДФС України у Черкаській області від 13.12.2017 № НОМЕР_2 про збільшення грошового зобовязання з ПДВ у сумі 433843,00 грн. також є правомірним.

Суд також не погоджується з доводами представника позивача щодо порушень контролюючим органом ПК України під час здійснення позапланової перевірки, оскільки остання проведено за наявністю підстав встановлених ст. 78 ПК України.

Згідно пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Суд звернув увагу, що згідно заперечень ОСОБА_3 від 25.09.2017 №21, від 28.08.2017 №16, останній не погоджувався як з донарахованим ПДФО, військовим збором, ЄСВ так і ПДВ.

В силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, відшкодування витрат, понесених позивачем зі сплати судового збору, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 283 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2018