Справа № 809/760/18
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1126/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представник апелянта: ОСОБА_2

представник позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 809/760/18 за адміністративним позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Оскар» до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

04.05.2018р. позивач ОСОБА_4 сільськогосподарське підприємство «Оскар» (надалі ПСП «Оскар») звернувся в суд із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 від 12.02.2018р.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.07.2018р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.07.2018р. скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Представник апелянта ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

В період з 17.10.2017р.- 18.12.2017р. податковим органом проведено планову виїзну документальну перевірку правильності справляння податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, військового збору ПСП «Оскар» за період з 01.10.2015р. по 31.12.2016р.

За результатами перевірки складено акт від 26.12.2017р. за №1424/09-19-13-06/31774096 у якому зафіксовано порушення:

- п. 176.2 «б» ст.176 ПК України подання з помилками звітності про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку та сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 4-ий квартал 2015 року та за 1-ий 4-ий квартали 2016 року;

- п.164.5 ст.164, пп.164.2.17 «г» п.164.2 ст.164 ПК України - заниження суми місячного оподатковуваного доходу, у звязку з чим збільшено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на 197357,69 грн.;

- п.1 ч.1 ст.4, ч.12 ст.9, п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», податкове зобовязання з єдиного соціального внеску за серпень 2016 року в сумі 69061,27 грн. по терміну сплати до 20.09.2016р. фактично сплачено 22.09.2016р., тобто з запізненням на два дні;

- п.1.2 п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ, п.164.2.17 «г» ст.164 ПК України заниження суми місячного оподатковуваного доходу, внаслідок чого збільшено суму податкового зобовязання з військового збору на 650,66 грн.

На підставі акта перевірки податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на 297494,87 грн., з яких 197357,69 грн. податкове зобовязання та 100137,18 грн. штрафні санкції; (том 1 а.с. 171-172 )

- №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на 1095,14 грн., з яких 650,67 грн. податкове зобовязання та 444,47 грн. штрафні санкції; ( том 1 а.с. 169-170 )

- №, яким застосовано штрафні санкції за платежем на доходи фізичних осіб, що сплачені податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п, в сумі 510,00 грн. ( том 1 а.с. 169-170 )

Щодо визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб за надання в оренду земельних часток ( паїв ) за 4 квартал 2015 р.

Із змісту акта перевірки видно, в перевіреному періоді позивач ПСП «Оскар» нараховував та виплачував громадянам орендну плату за користування земельними ділянками (паями). Податковий орган дійшов висновку, що продукція відпущена згідно накладних «кінцевому споживачу» є виплатою орендної плати за землю в натуральній формі.

Відповідно до наданих до перевірки документів ( касової книги підприємства, прибуткових та видаткових касових ордерів, видаткових накладних, відомостей про видачу грошей ) податковим органом встановлено, що 21-25, 28-31 грудня 2015 р. підприємством здійснювалась реалізація продукції ( пшениця нестандартна ) «кінцевому споживачу, що не дає змоги ідентифікувати особу та що не відображено в бухгалтерському обліку підприємства.

Податковий орган дійшов висновку що виплата орендної плати орендодавцям земельних ділянок відбулась у натуральній формі (пшеницею). Тому, керуючись п. 164.5 ст. 164 ПК України контролюючий орган здійснив перерахунок бази оподаткування під час нарахування ( надання ) доходів у будь-якій не грошовій формі та встановив заниження позивачем 1265220,92 грн. та визначив суму заниження податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за грудень 2015 р. в розмірі 189783,14 грн.

ст. 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння та користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Із змісту ст. 21 Закону України «Про оренду землі» видно, що розмір, форма та строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України ).

В п. 164.2 ст. 164 ПК України передбачено, що дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду визначений у порядку вставленому п. 170.1 ст. 170 цього кодексу включається до загального місячного ( річного ) оподаткованого доходу платника податку

Згідно п.п. 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 ПК України податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки ( паю ), майнового є орендар. При цьому, обєкт оподаткування визначається виходячи з розмір орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендованого платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Договорами оренди земельних ділянок які укладені з ПСП «Оскар» та фізичними особами власниками земельних паїв визначено розмір орендної плати та передбачено, що орендна плата може виплачуватись в грошовій та натуральній формі.

Судом першої інстанції встановлено, що виплата орендної плати в 2015 р. позивач здійснював грошовими коштами, що підтверджується розрахунковими документами, а саме копіями відомостей на виплату грошей в якості орендної плати за землю які знаходяться в матеріалах справи.

ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Надані ПСП «Оскар» під час перевірки видаткові накладні за 21-25, 28-31 грудня 2015 р. на реалізацію продукції ( пшениці ) в повній мірі відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Оскільки, містять всі реквізити зокрема ті що дають змогу ідентифікувати осіб які брали участь у здійсненні господарських операцій, як продавця так і покупця їх особистий підпис, прізвище та ініціали. У звязку з тим що покупці не являються субєктами підприємництва, у графі «покупець» зазначено що дані особи являються «кінцевими споживачами», а в графі «отримав» зазначена інформація про покупця.

Отже, висновок податкового органу щодо невідповідності складених первинних документів на поставку пшениці вимогам чинного законодавства та про те, що пшениця відпущена позивачем згідно накладних «кінцевому споживачу» є виплатою орендної плати є припущенням.

Не приймає до уваги колегія суддів доводи апелянта про те, що факт підтвердження проведених розрахунків орендодавцями в натуральній формі підтверджується письмовими поясненнями осіб, письмовими відповідями сільських та селищних рад. Оскільки, як вірно встановив суд першої інстанції дані особи не є учасниками договірних відносин, договори оренди укладались між позивачем та фізичними особами.

Дані докази в порядку ст. 74 КАС України є неналежні та не допустимі у звязку з тим, що дані особи не володіють інформацією про кількість укладених договорів оренди земельних ділянок, частина з опитаних осіб в 2015 р. не були орендодавцями, деякі особи не мають жодних договірних відносин з позивачем. Інформація про форму виплати орендної плати надана податковому органу зі слів окремих мешканців відповідних населених пунктів не може свідчити про те, що всі орендодавці отримали орендну плату в натуральній формі.

Крім того, висновки контролюючого органу про необхідність застосування звичайної ціни для визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб з доходу від орендної плати не відповідає вимогам п.164.5 ст.164 ПК України оскільки, поставка продукції здійснена покупцям «кінцевим споживачам» за грошові кошти.

Відповідно до п. 164.5 ст. 164 ПК України під час нарахування ( надання ) доходів у будь-якій не грошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами.

В п.п. 14.1.71 ст. 14 ПК України передбачено, що звичайна ціна ціна товарів (робіт, послуг ) визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим кодексом.

Таким чином, законом передбачено порівняння цін, які склалися на ринку ідентичних ( а за їх відсутності однорідних ) товарів ( робіт, послуг ) у порівняних економічних ( комерційних ) умовах.

Тому, висновки податкового органу про порівняння цін свідчить про невідповідність порівнюваних економічних умов та про відсутність підстав для такого порівняння, оскільки сторонами договору визначено механізм формування звичайної ( ринкової ) ціни.

Щодо відшкодування підприємством працівникам вартості понесених витрат на господарські цілі оплати за проживання, придбання товарів ( дизпалива, кави, тощо) згідно авансових звітів без відповідних платіжних документів ( чеків, квитанцій ) наказів на відрядження на загальну суму 43377 грн.

Контролюючий орган здійснив перерахунок бази оподаткування з податку на доходи фізичних осіб та визначив суму збільшення податкового зобовязання на суму 7574,55 грн. та донарахував військовий збір в розмірі 650,66 грн.

В матеріалах справи наявні авансові звіти працівників підприємства-підзвітних осіб, за якими здійснювалось виплата коштів.

Судом першої інстанції встановлено, що підзвітними особами підприємства товари та понесені витрати здійснені виключно для здійснення господарської діяльності підприємства, що підтверджується розпорядженнями, чеками, квитанціями, накладними що знаходяться в матеріалах справи та не містять ознак особистого доходу осіб які їх склали .

Дані докази свідчать про те, що відсутні підстави вважати особистим доходом витрати підприємства понесені у звязку із здійсненням господарської діяльності та не вбачається порушення позивачем пп. 164.2.17 «г» п. 164.2 ст. 164 ПК України.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позову, оскільки податковий орган як субєкт владних повноважень діяв не у спосіб передбачений законом та Конституцією України. Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства є безпідставними та ґрунтуються на припущеннях.

Апеляційна скарга не спростовує правильність доводів, якими мотивоване судове рішення та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 809/760/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя З.М. Матковська

Суддя Р.М. Шавель

Постанова складена в повному обсязі 22.12.2018р.