Справа № 240/4957/18
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Житомир справа № 240/4957/18

категорія 11.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черноліхова С.В., розглянувши у за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорошівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Хорошівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у проведенні йому перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки в розмірі 5377,90 грн та не зарахування періоду роботи з 01.07.2000 по 11.09.2002 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача здійснити вказаний перерахунок та виплату йому пенсії починаючи з 28.03.2018 із застосуванням в розрахунок показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки в розмірі 5377,90, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням періоду роботи з 01.07.2000 по 11.09.2002 до страхового стажу із врахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.09.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії застосувавши середню заробітну плату з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки в розмірі 5377,90 грн та зарахування періоду роботи з 01.07.2000 по 11.09.2002 у страховий стаж. Проте, отримав відмову, для здійснення такого перерахунку, обґрунтовану відсутністю підстав у звязку із переходом ним з пенсії за вислугою років на пенсію за віком. Зокрема у листі №4317/03.1 від 12.10.2018 вказано, що питання щодо зарахування періоду роботи позивача з 01.07.2000 по 11.09.2002 потребує додаткового вивчення. На думку позивача, відповідач протиправно провів перерахунок пенсії із застосуванням показника заробітної плати (доходу) з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до закону обчислена як середній показник за 2014-2016 рік у розмірі 3764,40 грн, у зв'язку із чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 23.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено відкрите судове засідання на 13.11.2018.

У визначений судом строк, сторони до суду не з'явилися.

02.11.2018 до суду надійшло клопотання від 30.10.2018 про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином повідомлений, однак про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ухвали суду від 13.11.2018 судовий розгляд справи № 240/4957/18 ухвалено провести у порядку письмового провадження без виклику учасників справи та в межах строків, передбачених ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

14.11.2018 електронною поштою на адресу суду надійшов відзив №4710/07 від 13.11.2018. Зі змісту якого слідує, що під час переходу позивачем з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, підстави для врахування показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, обчисленої, як середній показник за 2016, 2017 роки в розмірі 5377,90 грн відсутні.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 12.09.2002 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09 квітня 1992 року.

28.03.2018 року позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При обчисленні розміру пенсії відповідачем в розрахунок застосовано середню заробітну плату, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 3764,40 грн відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Разом з тим, при здійсненні вказаного перерахунку, відповідачем не зараховано у страховий стаж період роботи позивача з 01.07.2000 по 11.09.2002.

У звязку із чим, 28.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати пенсію, при цьому застосувавши середню заробітну плату з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки в розмірі 5377,90 грн, оскільки оформлення та призначення пенсії відбулося у 2018 році. Окрім того, просив зарахувати період роботи з 01.07.2000 року по 11.09.2002 року у страховий стаж (а.с.16).

Листом №4317/03.1 від 12.10.2018 відповідач повідомив позивача про те, що оскільки пенсію було призначено за вислугою років, підстави для врахування показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки в розмірі 5377,90 грн під час проведення перерахунку через перехід з пенсії за вислугою років на пенсію за віком відсутні, а щодо зарахування періоду роботи з 01.07.2000 року по 11.09.2002 року, що дане питання потребує вивченню.

Вважаючи відмову відповідача безпідставною та такою, що порушує його права звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі Закон № 1058-IV). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Разом з тим, положеннями частини 3 статті 4 Закону №1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Приписами частини 1 статті 9 цього ж Закону визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 40 Закону №1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 вказаного вище Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Водночас, відповідно до п.4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що відповідач, здійснивши переведення на інший вид пенсії та перерахунок розміру пенсії, при обчисленні пенсії позивача застосував показники середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 3764,40 грн.

При цьому встановлено, що із відповідною заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 звернувся 28.03.2018.

Здійснивши системний аналіз вищевказаних норм, слід вказати що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом на інший.

З доданих до адміністративної справи матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 після призначення пенсії за вислугою років з 12.09.2002 продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що підтверджується копією трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи (а.с.21-26).

При цьому, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що позивач отримує пенсійне забезпечення з 28.03.2018 за віком та у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто, в даному випадку має місце призначення іншої пенсії ОСОБА_1 за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного Закону.

Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Таким чином, при призначенні позивачу у 2018 році пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком згідно частини другої статті 40 цього Закону, в даному випадку за 2016, 2017 роки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2016, 2017 роки.

Аналогічний висновок у подібних спірних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.11.2018 справа № 359/4777/17 (провадження №К/9901/43494/18) та від 03.04.2018 у справі №520/6761/17 (провадження №К/9901/16539/18).

Отже, з урахуванням того, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком у 2018 році, мають застосовуватися положення ч. 2 ст. 40 Закону щодо визначення показника середньої заробітної плати із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Відповідно відповідач мав призначити пенсію позивачу, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки у розмірі 5337,90 грн, оскільки середня заробітна плата у 2016 році становила 4482,35 грн, а у 2017 році - 6273,45 грн (4482,35+6273,45)/2).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем при обчисленні позивачу розміру пенсії за віком неправомірно застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки , який становив 3764,40 грн.

Щодо не зарахування до стажу певного періоду роботи позивача слід зазначити наступне.

Відтак, з прохальної частини адміністративного позову слідує, що позивач просить зокрема, визнати протиправними дії Хорошівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування періоду роботи з 01.07.2000 по 11.09.2002 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком та зарахувати вказаний період до страхового стажу.

Отже, приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05 листопада 1991 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З матеріалів справи відслідковується, що відповідно до наказу УМВС в Житомирській області №152 від 15.08.1984 ОСОБА_1 прийнятий на службу та згідно наказу УМВС в Житомирській області №106 від 11.09.2002 звільнений зі служби в органах внутрішніх справ.

Тобто строк безперервного проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ УМВС в Житомирській області становить 18 років 00 місяців та 25 дні, вказаний факт підтверджений копією трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи (а.с.24).

Записи в трудовій книжці щодо спірного періоду вчинені з урахуванням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників що затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 року № 58 та містять підпис заступника начальника УМВС в Житомирській області ОСОБА_2 та завірені печаткою Управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області.

Разом з тим, в підтвердження проходження служби в органах внутрішніх справ УМВС в Житомирській області позивачем надано до суду довідки №9/394/29/01-2018 від 18.03.2018 та №9/89/29/02-2018 від 18.01.2018 про його грошове забезпечення за оскаржуваний період. З вказаних довідок вбачається, що згідно чинного законодавства України сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на суми грошового забезпечення.

Враховуючи дослідженні судом матеріали, які містяться в даній адміністративній справі, Хорошівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області неправомірно не зарахувало вказаний період до страхового стажу.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат вирішується із врахуванням ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягають відшкодуванню, шляхом їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Хорошівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Хорошівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ( вул.Древлянська, 1, смт. Хорошів, Житомирська область, 12101, ) щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 (вул.Гагаріна, 1, смт. Іршанськ, Житомирська область, РНОКПП НОМЕР_1) перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки в розмірі 5377,90 грн та не зарахування періоду роботи з 01.07.2000 по 11.09.2002 до страхового стажу при призначенні пенсії за віком.

Зобов'язати Хорошівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ( вул.Древлянська, 1, смт. Хорошів, Житомирська область, 12101, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (вул.Гагаріна, 1, смт. Іршанськ, Житомирська область, РНОКПП НОМЕР_1) пенсії починаючи з 28.03.2018 із застосуванням в розрахунок показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016, 2017 роки в розмірі 5377,90 грн, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням періоду роботи з 01.07.2000 по 11.09.2002 до страхового стажу із урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (вул.Гагаріна, 1, смт. Іршанськ, Житомирська область, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 коп за рахунок бюджетних асигнувань Хорошівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ( вул.Древлянська, 1, смт. Хорошів, Житомирська область, 12101, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов