Справа № 826/10528/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 грудня 2018 року № 826/10528/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянув у письмовому провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною та скасування постанови №911/1363/13-4/14/П від 04.08.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Соверен» (далі - ПрАТ «СК «Соверен») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг), та просить суд скасувати постанову №911/1363/13-4/14/П від 04.08.2017, відповідно до якої до позивача застосовано штраф у розмірі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Нацкомфінпослуг 27.09.2016 прийнято розпорядження №2424 «Про застосування заходу впливу до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен», яким позивача зобов'язано до 19.10.2016 включно усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів.

На підставі зазначеного розпорядження від 27.09.2016 відповідачем було прийнято ряд рішень щодо застосування штрафних санкцій за його невиконання, у тому числі й оскаржувану постанову від 04.08.2017 № 911/1363/13-4/14/П.

Розпорядження № 2424 від 27.09.2016 було оскаржено позивачем до суду, визнано протиправним та скасовано постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2017 у справі № 826/15533/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017.

Посилаючись на те, що оскаржувана постанова є похідною від розпорядження від 27.09.2016, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, позивач звертається до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.08.2017 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи на 16.11.2017, в яке прибув представник позивача та відповідача. Представником відповідача через канцелярію суду надано письмові заперечення проти позову.

Позовні вимоги представником позивача підтримано в повному обсязі.

16.11.2017 відповідачем подано письмові заперечення на позов, у яких, зокрема, зазначено, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню. Оскільки, 27.09.2016 відповідачем прийнято Розпорядження №2424 (далі Розпорядження № 2424), яким зобов'язано Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Соверен» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити відповідача з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 19.10.2016, а саме: - вимоги абзацу другого підпункту 3.5.3 пункту 3.5 розділу 3 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 № 40, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за №805/8126 (далі Ліцензійні умови), відповідно до якого не допускаються у тексті Правил страхування, договорів (полісів) подвійне тлумачення одних і тих самих положень, протиріч або неузгодженості між пунктами; - частини другої статті 20 Закону України «Про страхування» щодо невиконання страховиком інших обов'язків передбачених умовами договору страхування; - пункту 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов щодо недотримання страховиком обов'язків, визначених статтею 20 Закону України «Про страхування». До відповідача листом від 10.11.2016 №454 (вх. №8919/СК від 14.11.20160), від 06.03.2017 №51 (вх. №1979/СК від 06.03.2017) від Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Соверен» надано інформацію про виконання вимог розпорядження №2424, проте, за висновком Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, викладене у листах не підтверджує його виконання. Зважаючи на це відповідачем винесено постанову №911/1363/13-4/П від 04.08.2017 та зобов'язано позивача сплатити штрафну санкцію у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч гривень). Постановою №911/1363/13-4/П від 04.08.2017 відповідач покладає на позивача обов'язок, щодо сплатити штрафних санкції за порушення законодавства про фінансові послуги, а саме: подвійне тлумачення в тексті договору, який укладено 22.04.2015 та який припинив свою дію 30.082015 та не виконання обов'язків за договором, який укладено 22.04.2015 та який припинив свою дію 30.08.2015. У зв'язку з чим відповідача просить суд відмовити в позові повністю.

За умов відсутності заперечень з боку представника позивача, який з'явився в судове засідання, ухвалою від 16.11.2017 (протокольною) відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії) суд перейшов у письмове провадження.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг визначено Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III (далі - Закон № 2664-III).

Згідно пункту 4 частини першої статті 20 Закону № 2664-III державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом застосування уповноваженими державними органами заходів впливу.

Статтею 39 Закону № 2664-III врегульовано, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати, серед іншого, такі заходи впливу як зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення; накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону (пункти 1, 3 частини першої статті 40 Закону № 2664-III).

Порядок та умови застосування заходів вплив, в контексті частини другої статті 40 Закону № 2664-III встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20 листопада 2012 року № 2319, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2112/22424, затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення № 2319).

Згідно п. 1.5. розділу I Положення №2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Нацкомфінпослуг від 27.09.2016 №2424 зобов'язано ПрАТ «СК «Соверен» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Комісію про їх усунення з наданням підтверджуючих документів включно до 19.10.2016.

Зі змісту цього розпорядження слідує, що відповідачем розглянуто справу про порушення позивачем законодавства про фінансові послуги, провадження у якій розпочато на підставі звернення ОСОБА_1 та акту Комісії від 17.07.2017 №1363/13-4/14.

На підставі Розпорядження №2424 від 27.09.2016 (далі Розпорядження № 2424) відповідача, яким зобов'язано Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Соверен» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити відповідача з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 19.10.2016, а саме:

- вимоги абзацу другого підпункту 3.5.3 пункту 3.5 розділу 3 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 40, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.09.2003 за №805/8126 (далі Ліцензійні умови), відповідно до якого не допускаються у тексті Правил страхування, договорів (полісів) подвійне тлумачення одних і тих самих положень, протиріч або неузгодженості між пунктами;

- частини другої статті 20 Закону України «Про страхування» щодо невиконання страховиком інших обов'язків передбачених умовами договору страхування;

- пункту 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов щодо недотримання страховиком обов'язків, визначених статтею 20 Закону України «Про страхування».

До відповідача листом від 10.11.2016 №454 (вх. №8919/СК від 14.11.20160), від 06.03.2017 №51 (вх. №1979/СК від 06.03.2017) від Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Соверен» надано інформацію про виконання вимог розпорядження №2424, проте, за висновком Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, викладене у листах не підтверджує його виконання.

У подальшому, у зв'язку з невиконанням, на думку відповідача, розпорядження № 2424 від 27.09.2016 до позивача застосовувалися штрафні санкції у розмірі 17 000,00 грн., згідно оскаржуваної у даній справі постанови від 04.08.2017 №911/1363/13-4/14/П у розмірі 17 000 грн.

Водночас, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2017 у справі № 826/15533/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017, розпорядження Нацкомфінпослуг № 2424 від 27.09.2016 «Про застосування заходу впливу до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен» визнано протиправним та скасовано.

Із змісту судових рішень вбачається, що за твердженнями відповідача станом на 08.08.2016 позивач не прийняв рішення щодо виплати страхового відшкодування, а відмовив у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з чим позивача було зобов'язано у термін включно до 19.10.2016 усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень. Проте, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що розпорядженням 27.08.2016№2424 про застосування заходів впливу прийняте у зв'язку з порушенням, на думку відповідача, ПрАТ «СК «Соверен» ч.2 ст. 30 Закону України «Про страхування» та п. 2.15. р.2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, то відповідні заходи впливу за своєю суттю являються господарською санкцією. Суди дійшли висновку, що відмова ПрАТ «СК «Соверен» у виплаті ОСОБА_1 страхової виплати по договору №1-132-005/15 від 22.04.2015 мала місце 29.07.2015 та була оформлена листом вих. №261, однак розпорядження №2424 про скасування заходів впливу до ПрАТ «СК «Соверен» було винесено відповідачем 27.09.2016, тобто з пропуском передбаченого ст. 250 ГК України. Відповідачем , як суб'єктом владних повноважень

Таким чином висновки відповідача про порушення позивачем вимог ч.2 ст. 30 Закону України «Про страхування» щодо невиконання страховиком інших обов'язків, що передбачені договором страхування та п. 2.15. р.2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності не знайшли підтвердження під час розгляду судами справи № 826/15533/16, визнано протиправним розпорядження від 27.09.2016 №2424 про скасування заходу впливу до позивача та наявності підстав для його скасування.

Як вбачається з оскаржуваної у даній справі № 826/10528/17 постанови № 911/1363/13-4/14/П від 04.08.2017 про застосування штрафних санкцій за правопорушення вчиненні ПрАТ СК «Соверен» на ринку фінансових послуг, відповідач, посилаючись на обставини не підтвердження позивачем виконання вимог розпорядження № 2424 від 27.09.2016 у листах від від 10.11.2016 №454 (вх. №8919/СК від 14.11.20160), від 06.03.2017 №51 (вх. №1979/СК від 06.03.2017), а також зазначаючи, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг, застосував до нього штрафну санкцію у розмірі 17 000,00 грн.

З урахуванням встановленого вище, суд розцінює оскаржувану постанову № 911/1363/13-4/14/П від 04.08.2017 як похідну від скасованого розпорядження № 2424 від 27.09.2016, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, оскільки встановлює штрафні санкції стосовно позивача за не підтвердження виконання вимог зазначеного розпорядження, скасованого у подальшому судовими рішеннями.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, ураховуючи, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, установлено, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг протиправно прийнято рішення від 27.09.2016 №2424 про застосування заходу впливу до позивача, у зв'язку із чим скасоване, суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності за його невиконання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що є підставою для їх задоволення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Відтак, у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача необхідно присудити 1600,00 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, № 911/1363/13-4/14/П від 04.08.2017 про накладення штрафної санкції (штрафу) на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Соверен» за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

3. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Соверен» (01054, м. Київ, пров. Чеховський, 4, оф. 8, ) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, (01001, м. Київ, вул. Гринченка, 3, ) сплачені судові витрати у розмірі 1 600, 00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда