Справа № 811/1654/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

04 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 811/1654/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року

у справі № 811/1654/18

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області

про скасування рішення № 00054 від 04.05.2018, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, в якому просило скасувати рішення від 04 травня 2018 року № 00054, яким накладено штраф у розмірі 1700 грн. за порушення законодавства про рекламу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в оскарженому рішенні безпідставно зазначено факти порушення, діям позивача надано неправильну кваліфікацію та незаконно притягнуто банк до відповідальності.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача у віднесені вивіски з інформацією: «ПриватБанк Поліс ОСЦПВ (Автоцивілка) Оформіть за 5 хвилин зі знижкою 20% та безкоштовною доставкою. Наші партнери-надійні компанії України» до категорії реклами. Зміст цієї вивіски містить інформацію про особу чи товар та може формувати або підтримати обізнаність споживачів про товар та їх інтерес щодо такої особи чи товару.

Також судом встановлено дотримання відповідачем процедури розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вказавши на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити. Позивач посилається на те, що на оголошенні, розміщеному на склі приміщення ПАТ КБ «Приватбанк», зазначалося про можливості оформлення полісу цивільно-правової відповідальності з урахуванням коригуючого коефіцієнту 20 %, який зазначено як знижка, що відповідно до п.7 ст.8 Закону України «Про рекламу» не вважається рекламою.

Крім того, відповідачем прийнято оскаржуване рішення не на підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу, а на підставі протоколу засідання, що є порушенням процедури розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача згідно поданому відзиву на апеляційну скаргу вказує про законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення, просить апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідач наполягає, що відомості, які є інформацією про товар в розумінні ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», на оголошенні відсутні, у зв'язку з чим не можна погодитися з твердженням позивача, що вказане зображення не є рекламою.

Крім того, законодавець чітко передбачив типи коригуючих коефіцієнтів та їх розміри, і такий коригуючий коефіцієнт як знижка 20 % під час оформлення полісу чинним законодавством не передбачений. Знижка 20 % встановлена позивачем з метою сформувати обізнаність споживачів про можливість заощадити свої кошти під час оформлення полісів страхування та не гаяти свій час в пошуках інших страхових компаній, а тому трактування позивача, що знижка 20 % - це коригуючий коефіцієнт, є надуманим та таким, що не відповідає діючому законодавству.

Стосовно посилань скаржника на порушення відповідачем порядку оформлення матеріалів перевірки позивач зазначає, що в матеріалах справи наявна копія протоколу про порушення законодавства про рекламу № 000058 від 13.04.2018, що свідчить про те, що відповідачем був дотриманий зазначений порядок.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, 12.04.2018 на склі приміщення ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого по вул.Преображенська, б.2 в м.Кропивницькому, розміщено оголошення з написом: «ПриватБанк Поліс ОСЦПВ (Автоцивілка) Оформіть за 5 хвилин зі знижкою 20% та безкоштовною доставкою. Наші партнери-надійні компанії України» (а. с.24).

13.04.2018 посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області складено протокол № 000058 про порушення законодавства про рекламу, в якому зафіксовано, що на склі вищевказаного приміщення ПАТ КБ «ПриватБанк», розміщено рекламу, без зазначення відомостей про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару, чим порушено ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу» (а. с.25).

Відповідач зазначає, що на плакаті, який розміщений позивачем, зазначена саме реклама про знижку 20%, а не інформація про товар.

Того ж дня 13.04.2018 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Кіровоградській області розглянуто протокол № 000058 про порушення законодавства про рекламу та прийнято рішення № 00058 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, відносно розповсюджувача реклами ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.26).

20.04.2018 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомленням-вимогою від 13.04.2018 № 05.1/2348 повідомлено про розгляд справи 04 травня 2018 року о 10:00 год. з одночасною вимогою на розгляд справи надати інформацію про вартість розповсюдженої реклами (а.с.28).

04.05.2018 відбулось засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу (яке оформлене протоколом № 000054 (а. с.29)), на якому був присутній представник ПАТ КБ «ПриватБанк», який не надав інформації щодо вартості розповсюдженої реклами і письмово пояснив, що зазначене оголошення не відноситься до реклами, а має інформаційний характер (а. с.27).

04.05.2018 на підставі матеріалів справи та протоколу засідання від 04.05.2018 № 000054, заступником начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області прийнято рішення № 00054, яким на ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено штраф у розмірі 1700 грн. за порушення ч.5 ст.8 Закону України «Про рекламу» (а.с.30).

ПАТ КБ «ПриватБанк», вважаючи зазначене рішення відповідача неправомірним, звернулось до адміністративного суду з даним позовом про його скасування, обґрунтувавши свою позицію тим, що на Оголошенні зазначена інформація про товар, що відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про рекламу» не вважається рекламою.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про рекламу» від 03.07.96 № 270/96-ВР (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин):

реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару;

товар - будь-який предмет господарського обігу, в тому числі продукція, роботи, послуги, цінні папери, об'єкти права інтелектуальної власності;

знижка - тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам).

Разом з тим, у відповідності до ч.7 ст.8 Закону № 270/96-ВР розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Отже, розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у т. ч. на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, не вважається рекламою, за умови якщо ця інформація не призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

При цьому у ч.5 ст.8 Закону № 270/96-ВР встановлено, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

Таким чином, розповсюдження інформації про тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам), є рекламою про знижку.

Суд першої інстанції погодився з доводами відповідача, та за встановлених у справі обставин дійшов висновку, що розміщене позивачем Оголошення містить інформацію про особу чи товар та може формувати або підтримати обізнаність споживачів про товар та їх інтерес щодо такої особи чи товару, а відтак відноситься до категорії реклами.

Позивач, не спростовуючи такий висновок суду першої інстанції, зазначає, що Банком надаються послуги страхового посередника щодо оформлення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і на Оголошенні, розмішеному на склі приміщення ПАТ КБ «Приватбанк», зазначалось про можливе оформлення полісу цивільно-правової відповідальності з урахуванням передбаченого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» коригуючого коефіцієнту 20 %, а тому вказана інформація не вважається рекламою.

Апеляційний суд не приймає вказані доводи позивача як такі, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки, по-перше, в Оголошенні йдеться саме про знижку, а не про коригуючий коефіцієнт.

Крім того, у відповідності до ч.ч.1, 8 ст.15 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти.

Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком.

Згідно з п.7.1 ст.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 01.07.2004 № 1961-IV розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.

Разом з тим, відповідно до п.8.1 ст.8 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для заохочення безаварійної експлуатації транспортних засобів, при укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності більше ніж на півроку, страховики мають право застосовувати коригуючий коефіцієнт залежно від наявності чи відсутності страхових випадків з вини осіб, відповідальність яких застрахована, в період дії попередніх договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (бонус-малус), який розраховується кожним із страховиків з урахуванням положень пункту 7.1 статті 7 цього Закону.

Розпорядженням Держкомісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 27.10.2011 № 673, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за №1483/20221, затверджено Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у Додатку до якого наведена «Схема застосування коригуючих коефіцієнтів при укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що визначає типи коригуючих коефіцієнтів залежно від типу транспортного засобу, місця реєстрації транспортного засобу, водійського стажу осіб, відповідальність яких застрахована за договором, та ін.

Розміри коригуючих коефіцієнтів затверджені Розпорядженням Держкомісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 № 566 (у редакції розпорядження Держкомісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.11.2011 № 708), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.12.2011 за № 1443/20181

Отже, вірним є доводи відповідача, що законодавець чітко передбачив типи коригуючих коефіцієнтів та їх розміри, і такий коригуючий коефіцієнт, як знижка 20 %, під час оформлення полісу та її розмір чинним законодавством не передбачений.

Також, за твердженням позивача Банком надаються послуги страхового посередника щодо оформлення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в той час як з вищенаведених положень вбачається, що коригуючий коефіцієнт застосовується саме страховиками.

В свою чергу, за положеннями статті 3 Закону України «Про страхування» страховиками, які мають право здійснювати страхову діяльність на території України, є:

фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно із Законом України "Про господарські товариства", з урахуванням того, що учасників кожної з таких фінансових установ повинно бути не менше трьох, та інших особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності (далі - страховики-резиденти).

В окремих випадках, встановлених законодавством України, страховиками визнаються державні організації, які створені і діють відповідно до цього Закону. У цьому разі використання слів "державна", "національна" або похідних від них у назві страховика дозволяється лише за умови, що єдиним власником такого страховика є держава.

Законодавством України може бути визначено уповноважених страховиків для здійснення тих чи інших видів страхування, у разі якщо здійснення тих чи інших правовідносин передбачає використання бюджетних коштів, валютних резервів держави, гарантій Кабінету Міністрів України. Обов'язковою умовою для визначення уповноважених страховиків має бути участь представників добровільних об'єднань страховиків. В інших випадках забороняється будь-яке уповноваження страховиків для здійснення окремих видів страхування з боку держави.

Також у п.1.2 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наведено визнання поняття «страховики», згідно з яким страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування".

Отже, у розумінні ст.3 Закону України «Про страхування» та п.1.2 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не є страхувальником, а відтак положення щодо застосування коригуючих коефіцієнтів на нього не розповсюджуються.

Враховуючи наведене, доводи позивача, що зазначена у Оголошенні знижка у 20 % в дійсності є коригуючим коефіцієнтом, і тому Оголошення не є рекламою, не відповідають як фактичним обставинам, так і наведеним вище правовим нормам, отже не можуть слугувати підставою для скасування спірного рішення заступника начальник ГУ Держпродспоживслужби в Кіровоградській області від 04.05.2018 про накладення на ПАТ КБ «Приватбанк» штрафу.

Також апеляційний суд не приймає в якості підстав для скасування рішення відповідача від 04.05.2018 про накладення штрафу доводи позивача про порушення відповідачем порядку оформлення матеріалів перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, за встановленим відповідачем фактом порушення законодавства про рекламу складений відповідний протокол про порушення законодавства про рекламу від 13.04.2018 № 000058 (а. с.25), який був предметом дослідження у складі матеріалів справи про порушення законодавства про рекламу відносно розповсюджувача реклами ПАТ КБ «ПриватБанк». І саме за результатами засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу (протокол засідання від 04.05.2018 № 000054) на підставі матеріалів справи, в тому числі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 13.04.2018 № 000058 відповідачем прийнято оскаржуване рішення від 04.05.2018.

Такі дії відповідача в повній мірі відповідають вимогам п.п.9, 14, 16, 18 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693, отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що процедуру розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, відповідачем дотримано.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі № 811/1654/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко