Справа № 817/1421/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1802/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року в справі №817/1421/18 (суддя Щербаков В.В., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №4 від 04.05.2018 року.

Рішенням від 27 липня 2018 року Рівненський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, та з суттєвим порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що суб'єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 та ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», є водій ОСОБА_2, а не власник транспортного засобу - ОСОБА_1.

Зазначені висновки сформовані внаслідок неповного дослідження всіх обставин справи та відповідних доказів. Так, суд першої інстанції взяв до уваги лише товарно-транспортну накладну та пояснення третьої особи - ОСОБА_2, натомість не дослідив видаткової накладної №6433 від 04.05.2018 року, виписаної уповноваженими особами ТзОВ «Вирівський кар'єр», звідки вивозився вантаж; не з'ясував, якими доказами підтверджується право ОСОБА_2 користуватися транспортним засобом, який йому не належить на праві власності, зокрема, з метою перевезення вантажу для власних потреб.

Апелянт вказує і на те, що лише правочин про відчуження або передачу у користування (найм) транспортного засобу може бути належним доказом вибуття його з законного володіння власника.

З огляду на викладене вважає, що суб'єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт в даному спорі є власник транспортного засобу - ОСОБА_1, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує безпідставність вимог апеляційної скарги та законність й обґрунтованість оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

04.05.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №393 від 27.04.2018, графіку проведення рейдових перевірок та направлення на перевірку №027275 від 27.04.2018 року, на 30 км автомобільної дороги Р-14 «Луцьк - Ківерці - Маневичі - Любешів - Дольськ», проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

У ході вказаної перевірки 04.05.2018 був зупинений транспортний засіб марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1, та напівпричіп марки Bodex, номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки Volvo, номерний знак, НОМЕР_1, серії НОМЕР_4, власником автомобіля є ОСОБА_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки Воdех, номерний знак НОМЕР_2, серії НОМЕР_3, власником напівпричіпа є ОСОБА_4, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.05.2018 зафіксовано порушення, які полягали в здійсненні перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

За результатами перевірки посадовими особами було складено акт №0010755 від 04.05.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку №0003599 від 04.05.2018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, згідно з якими навантаження на вісі зазначеного транспортного засобу склало: 7550, 15300, 14000, 11900, 12550 кг, повна маса транспортного засобу становила 61 300 кг. Про вказані дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить також талон про зважування №277 від 04.05.2018.

На основі виявлених порушень відповідачем сформовано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №4 від 04.05.2018 на загальну суму 9331,20 євро.

Вважаючи вказаний розрахунок плати за проїзд №4 від 04.05.2018 протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався тим, що відповідно до норм Закону України «Про транспорт» суб'єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі, за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, передбачених законодавством, є автомобільний перевізник. Оскільки автомобільним перевізником може бути і фізична особа, яка здійснює за власний кошт перевезення вантажів, таким у даному спорі виступає ОСОБА_2 Відтак, в оскаржуваному позивачем розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №4 від 04.05.2018 року протиправно зазначено ОСОБА_1, який не виступав перевізником за даних обставин, а є лише власником транспортного засобу.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є помилковими.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Так, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів(п. 2 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку. Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.(п. 3, 4, 6 Порядку № 879).

Відповідно до положень п.п. 18, 21, 23, 24, 26-28 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних; водієві видається довідка результатів здійснення контролю, а у разі виявлення факту перевищення хоча б одного, зокрема, вагового нормативного параметру більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Плата за проїзд справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з, зокрема, вагових параметрів, протяжності маршруту, кількості перевезень протягом 30 днів з моменту визначення плати в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ на день проведення розрахунку та спрямовується до державного бюджету.

При цьому, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб. Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Відповідно до п. 41 Порядку № 879 дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечував факт перевищення допустимих вагових параметрів. В той же час спірним в межах цих правовідносин є пред'явлення йому для сплати розрахунку №4 від 04.05.2018 року за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 9331,20 євро, як перевізнику, яким, як стверджує позивач, він не є.

Саме в цій частині оскаржує рішення суду першої інстанції і апелянт.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобівперед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв;організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» зазначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов'язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з Акта проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.05.2018, водієм, який здійснював внутрішні вантажні перевезення вантажу, зазначено ОСОБА_2.

Ним, під час здійснення перевірки було надано наступні документи: посвідчення водія НОМЕР_6 від 21.10.2017; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5, марка транспортного засобу - VolvoFH 12.420, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7, спеціалізований напівпричіп BODEXKIS 3WS, номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4; видаткова накладна №6433 від 04.05.2018 року, оформлена уповноваженою особою ТзОВ «Вирівський кар'єр», на відвантаження щебіню кількістю 45,320 т, одержувачем зазначено ОСОБА_4

Під час перевірки встановлено порушення, відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, компетентними уповноваженими органами.

З аналізу зазначеного акта вбачається, що ОСОБА_2 при здійсненні перевезення вантажу був водієм транспортного засобу, та вантажоотримувачем виступав ОСОБА_4 Зазначене підтверджується також і поданою представникам контролюючого органу видатковою накладною.

Щодо посилання суду першої інстанції на товарно-транспорту накладну №Р6433 від 04.05.218 року, відповідно до якої при перевезенні 04.05.2018 року щебіню автомобільним транспортом Volvo з номерним знаком НОМЕР_1 та напівпричепом BodexKIS НОМЕР_8 перевізником та водієм зазначено ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що така не може братися судом до уваги при здійсненні оцінки правомірності дій представників відповідача, оскільки не надавалася водієм при проведенні перевірки. Поряд з тим, і у зазначеній вище ТТН, одержувачем вантажу також зазначено ОСОБА_4

Таким чином, зазначеними письмовими доказами спростовується висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 перевозив вантаж для власних потреб.

Надавати послуги перевезення для інших осіб чи суб'єктів підприємницької діяльності водій ОСОБА_2 також не міг, оскільки за даними відкрито інформаційного ресурсного центру Державного підприємства «Національні інформаційні системи» ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем за кодом КВЕД 47.89 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний) та кодом КВЕД 49.32 - надання послуг таксі.

Натомість за даними вказаного вище інформаційного ресурсного центру позивач ОСОБА_1, власник транспортного засобу, є фізичною особою - підприємцем з кодом КВЕД 49.41 - вантажний автомобільний транспорт, тобто є автомобільним перевізником.

Крім того, відповідно до змісту Акта перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів№ 0010755 від 04.05.2018 суб'єктом, що перевірявся, зазначений ОСОБА_1. І зазначений акт був підписаний водієм без заперечень та зауважень.

Незважаючи на те, що водієм, який здійснював перевезення, був ОСОБА_2, позивачем ОСОБА_1 ані суду першої, ані апеляційної інстанції не надані документи на підтвердження передачі належного йому на праві власності автомобіля у тимчасове користування іншому суб'єкту господарювання.

Відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що перевізником, який допустив порушення Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, був водій транспортного засобу.

З цього приводу колегія суддів вважає підставними зауваження апелянта про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою ряд обставин та доказів, які містять матеріалами справи, тим самим порушивши вимоги ст. 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи проаналізовані вище норми законодавства та обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що саме позивач, як власник великогабаритного транспортного засобу, повинен сплатити визначену відповідачем суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні, оскільки саме його транспортний засіб завдає шкоди автомобільним дорогам внаслідок такого перевищення.

Оскільки рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року у справі №817/1421/18 в частині дотримання процедури проведення перевірки та визначення суми розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не оскаржується в апеляційному порядку, та в процесі апеляційного провадження не було виявлено порушень, допущених судом першої інстанції, які б призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, колегія суддів вважає недоцільним виходити за межі апеляційної скарги та переглядати оскаржуване рішення в цій частині.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, а тому вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 липня 2018 року в справі №817/1421/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 27 грудня 2018 року.