Справа № 160/8690/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Справа № 160/8690/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах Громадської організації та її члена ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
20 листопада 2018 року Громадська організація «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах Громадської організації та її члена ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції України в частині ненадання запитуваної публічної інформації на інформаційний запит від 05.10.2018 року ОСОБА_2 про надання публічної інформації;
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що членом Громадської організації ОСОБА_2 направлено на адресу відповідача інформаційний запит від 05.10.2018 року про надання інформації по суті запиту щодо Положення, що регламентує накладення дисциплінарних стягнень у Державній екологічній інспекції України. Вказаний запит отримано Державною екологічною інспекцією України 17 жовтня 2018 року, що підтверджується роздруківкою сторінки відстеження Укрпошти, проте жодної відповіді на адресу позивача не надійшло, що на думку позивача є порушенням права на отримання інформації всупереч вимогам статей 19, 20 Закону України № 2939-VI, а також частини 2 статті 34 та статті 40 Конституції України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
17 грудня 2018 року від відповідача надійшов відзив, в якому Державна екологічна інспекція України заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що на адресу відповідача листом надійшов запит на інформацію від 05.10.2018 року стосовно надання положення про порядок проведення службових розслідувань у Держекоінспекції та реєстраційного номеру зазначеного запиту в журналі реєстрації інформаційних запитів. Запит розглянуто у пятиденний строк відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» та надано відповідь листом від 23.10.2018 року № 2/7-12-7335. Вважають, що за таких обставин підстави для задоволення позову, відсутні.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України,).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Наказом Дніпропетровського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.11.2014 року №406 було прийнято письмове повідомлення про утворення Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».
Згідно з витягом з протоколу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» №1 ОСОБА_2 обрано керівником Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».
06 жовтня 2018 року ОСОБА_2 на адресу відповідача направлено інформаційний запит від 05.102018 року, в якому посилаючись на статті 3, 4, 13, 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» просила надати:
- Положення, що регламентує накладення дисциплінарних стягнень у Державні екологічній інспекції України;
- реєстраційний номер зазначеного запиту в журналі реєстрації інформаційних запитів розпорядника інформації.
Як зазначено в позові, на момент звернення до суду позивачем відповіді на запит не отримано.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з того, що статтею 40 Конституції України надано право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
За приписами статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року №2939-VI (далі Закон №2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.
За загальним правилом публічна інформація є відкритою, водночас положеннями статті 6 Закону №2939-VI визначено критерії обмеження доступу до публічної інформації. Згідно частини другої цієї статті, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Таким чином, доступ до інформації може бути обмежено лише за умови додержання сукупності всіх трьох зазначених підстав, які в цьому спорі відсутні.
Окрім зазначеного, статтею 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
У частині 1 статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно зі статтею 12 Закону №2939-VI, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Частиною 4 статті 13 Закону №2939-VI визначено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI, розпорядники інформації зобовязані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та обєктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Порядок оформлення запитів на інформацію визначено статтею 19 Закону №2939-VI.
Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч.1 ст.19 Закону №2939-VI).
Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 1 статті 20 Закону №2939-VI).
Відповідно до частини 4 статті 20 Закону №2939-VI, у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що позивач має право на отримання публічної інформації у п'ятиденний термін після отримання запиту, тобто у строк до 24.10.2018 року з урахуванням доказів отримання відповідачем запиту 17 жовтня 2018 року.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідь на інформаційний запит позивача відповідачем була надана листом №2/7-12-7335 від 23.10.2018 року, в якому Державна екологічна інспекція України повідомила, що порядок проведення службового розслідування стосовно державного службовця з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку визначений статтею 71 Закону України «Про державну службу». Також зазначено, що службове розслідування стосовно державного службовця з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення ним корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення здійснюється відповідно до Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950. Розроблення окремих положень про порядок проведення службових розслідувань не передбачене чинним законодавством.
Між тим, суд зазначає, що в запиті про надання публічної інформації від 05.10.2018 року позивач просив надати Положення, що регламентує накладення дисциплінарних стягнень у Державній екологічній інспекції та реєстраційний номер цього запиту в журналі реєстрації інформаційних запитів розпорядника інформації.
Тобто, надавши відповідь на запит за вих. № 2/7-12-7335 від 23.10.2018 року та повідомивши про відсутність обовязку у Державної екологічної інспекції України здійснити розробку Положення про порядок проведення службових розслідувань, відповідач не в повній мірі дав відповідь на запитувану інформацію, оскільки взагалі не повідомив про те, чи утворена у відповідності до положень ст. 69 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889 VIII в інспекції дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія), завданням якої є здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та чи розроблено Положення про порядок діяльності такої комісії.
При цьому, суд також зазначає, що відповідно до положень ст. 71 вказаного Закону, службове розслідування проводиться не у кожному випадку скоєння державним службовцем дисциплінарного проступку, а в залежності від його тяжкості та наслідків.
Крім того, відповідач не надав до суду докази, які б підтверджували факт відправлення або вручення відповіді на запит позивача, а тому, суд вбачає протиправними дії Державної екологічної інспекції України в частині ненадання запитуваної публічної інформації на інформаційний запит від 05.10.2018 року ОСОБА_2 про надання публічної інформації.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірність своїх дій, що є підставою для задоволення позову.
При цьому, заявлені позовні вимоги про зобовязання відповідача надати відповідь на запит є належним способом захисту порушеного права, оскільки для надання запитуваної інформації позивачем виконано всі умови, визначені законом, і надання інформації не передбачає права розпорядника інформації діяти на власний розсуд, у звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції України в частині ненадання запитуваної публічної інформації на інформаційний запит від 05.10.2018 року ОСОБА_2 про надання публічної інформації.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева