Справа № 826/2421/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2421/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Літвінова А.В., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод», ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року в справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Експериментальний механічний завод» звернулося до суду із адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни (далі по тексту - нотаріус) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №31071341 від 23.08.2016 щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати запис, внесений до Реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скульської Тетяни Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №31071341 від 23.08.2016 щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2018 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач та третя особа подали апеляційні скарги.

Позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Третя особа просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції, доповнивши її оцінкою змісту оскаржуваних рішень по суті спору, а резолютивну частину рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.10.2009 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Експериментальний механічний завод» (наразі ПАТ «Експериментальний механічний завод») укладено договір купівлі - продажу, відповідно до якого продавець передає, а покупець приймає у власність нежилі будівлі в літерах З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, загальною площею - 8588,9 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію права власності № 18247758 та поданих разом з нею документів, 23.08.2016 нотаріусом Скульською Т.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31071341, на підставі якого до розділу Державного реєстру прав №00 внесено запис про перехід права власності, від ПАТ «Експериментальний механічний завод» до ОСОБА_3, об'єктів нерухомого майна - нежилих будівель за літерами З, А, Н, М, І, И, П, Й, О, Л, Е, У, Ф, Т, К, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, наказом Міністерства юстиції України № 3656/5, від 14.12.2016 року, виданим на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 13.12.2016 про розгляд скарги акціонерів ПАТ «Експериментальний механічний завод» ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вищевказану державну реєстрацію права власності на об'єкт продажу за ОСОБА_3, було скасовано та відновлено дію попереднього запису про право власності на об'єкт продажу за ПАТ «Експериментальний механічний завод».

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08.08.2017 року в справі №К/800/19172/17 прийнято рішення, яким вищезазначений наказ Міністерства юстиції України №3656/5 від 14.12.2016 було скасовано.

Вважаючи порушеними свої права та законні інтереси, внаслідок внесення нотаріусом запису про перехід права власності на об'єкт нерухомого майна до ОСОБА_3, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення до суду з даним позовом, право позивача з боку відповідача не порушено, а тому позовні вимоги є передчасними.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні відносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. На кожний новостворений об'єкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об'єктів.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

В свою чергу, пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про, зокрема, задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стосовно об'єкту нерухомого майна № 00, Департаментом Державної реєстрації Міністерства юстиції України 14.12.2016 було скасовано реєстраційну дію (перехід права власності) від 23.08.2016 року, вчинену приватним нотаріусом Скульською Т.А.

Крім того, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також вбачається, що приватними нотаріусами Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 16.12.2016 та 22.12.2016 відповідно, також було вчинено реєстраційні дії.

В свою чергу, як стверджував представник апелянта ОСОБА_3, ПАТ «Експериментальний механічний завод», скориставшись відновленням запису про право власності на об'єкт продажу, здійснило поділ первісного об'єкту на дві частини шляхом відчуження частини спірного майна на користь ТОВ «Лакіпром» та шляхом надання в оренду частини майна ТОВ «Ексонт-торг».

Зазначене підтверджується копією договору оренди нежитлового приміщення від 04.01.2017 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Ексонт-торг», за умовами якого, орендодавець передав у строкове платне користування орендарю, а орендар прийняв у строкове платне користування від орендодавця частину адміністративного корпусу (літера «А») площею 2549, 60 кв.м, що розташований за адресою : АДРЕСА_1.

Зазначені обставини також підтверджуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія витягу з якого наявна в матеріалах справи.

Відчуження частини спірного майна, на користь ТОВ «Лакіпром», підтверджується копією договору купівлі-продажу від 24.12.2016 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Лакіпром», за умовами якого, продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов'язується оплатити на нижчевикладених умовах об'єкт нерухомого майна - 3/4 часток у праві власності на нежилу будівлю літера «М», загальною площею 563, 9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначені обставини також підтверджуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія витягу з якого наявна в матеріалах справи та досліджена колегією суддів під час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстраційним номером об'єкту нерухомого майна що розташований за адресою: АДРЕСА_1, до його поділу, був № 00, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.08.2016 року № 66517817.

На момент розгляду даної адміністративної справи, розділ 00 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) закритий, у зв'язку з поділом об'єкту нерухомого майна на частини. Рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно №31071341 від 23.08.2016 року, яке є предметом позову - скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що даний спір не є спором про право власності, оскільки в результаті вчинених позивачем дій щодо продажу та надання в оренду частини приміщення, позивач звернувся саме до Подільського районного суду міста Києва з віндикаційним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією позовної заяви, з відміткою суду від 25.06.2017 про реєстрацію позовної заяви.

Також, колегія суддів бере до уваги, що під час судового розгляду справи, представником позивача не заперечувався той факт, що після скасування наказу Міністерства юстиції України№3656/5 від 14.12.2016 року ПАТ «Експериментальний механічний завод» далі продовжувало користуватися та розпоряджатися майном за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання в оренду та продажу його частин.

Крім того, в матеріалах справи не міститься, а сторонами не надано, доказів того, що ОСОБА_3 вчинялись будь-які дії щодо відновлення реєстраційного запису про право власності на вказане майно за ним, що могло б потягнути завдання шкоди інтересам позивача.

Натомість, з матеріалів справи вбачається подальше використання позивачем майна за адресою: АДРЕСА_1, шляхом відчуження його частин, в результаті чого, ОСОБА_3 було заявлено позов до Подільського районного суду міста Києва за результатами розгляду якого, ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 19.06.2017 відкрито провадження у цивільній справі №758/8009/17.

Отже, розділ 00 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) закритий, у зв'язку з поділом об'єкту нерухомого майна на частини.

Рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно №31071341 від 23.08.2016 року, яке є предметом позову, скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, на запитання суду в чому саме полягає порушення прав позивача, останнім зазначено, що відомості про право власності на майно за адресою: АДРЕСА_1, можуть бути поновлені за ОСОБА_3

У ході розгляду даної справи, позивач не надав, ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, жодних належних доказів на підтвердження факту порушення своїх прав, а оскаржуване рішення, на момент звернення до суду, не має правових наслідків для позивача взагалі.

Правовими положеннями ст. 55 Конституції України, передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конституційний Суд України в рішенні у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_9, ОСОБА_10 та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) від 25 грудня 1997 р. зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналогічна правова позиція закріплена і в Кодексі адміністративного судочинства України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

При тлумаченні вищезгаданих норм права, Верховний Суд України в постанові від 15 грудня 2015 року (справа № 800/206/15) вказав на те, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, за змістом вказаних норм порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення відсутнє, суд відмовляє в позові.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що то на момент звернення ПАТ «Експериментальний механічний завод» до суду з даним позовом, порушення прав останнього не відбулося, а тому позовні вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта - ОСОБА_3, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вони не заслуговують на увагу, адже ґрунтуються на відносинах між сторонами в межах укладеного договору купівлі - продажу від 19.10.2009 року, а тому не стосуються предмету спору в даній справі та не відноситься до правового поля даних відносин, які розглядаються в межах адміністративного судочинства.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційних скаргах, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, або зміни його мотивувальної частини.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Експериментальний механічний завод» та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 26.12.2018.