Справа № 360/3121/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року справа №360/3121/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представника відповідача - Матусевича Р.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року (повний текст складено 09 листопада 2018 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/3121/18 (суддя І інстанції - Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Луганській області про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області) у якому просила суд: 1) визнати протиправною відмову відповідача в оформленні позивачу всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії за вислугою років, та направленні подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - ГУПФУ в Луганській області); 2) зобов'язати відповідача оформити та подати до ГУПФУ в Луганській області всі необхідні документи та подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років.

В обґрунтування вимог зазначено, що з 21.12.1996 по 06.11.2015 позивач проходила службу в ОВС України, з 07.11.2015 по 16.03.2016 - в Управлінні внутрішньої безпеки у Луганській області (підпорядкованого Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України), з 16.03.2016 по 29.05.2018 - в ГУНП в Луганській області. Наказом ГУНП в Луганській області від 25.05.2018 № 227 о/с відповідно до Закону України "Про національну поліцію" звільнена зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 29.05.2018, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 21 рік 05 місяців 07 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 21 рік 05 місяців 07 днів, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки.

Позивач звернулась до відповідача з заявою від 05.09.2018 про призначення (перерахунок) пенсії, для спрямування її до уповноваженого структурного підрозділу відповідно до вимог п. 1 ч. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1. Листом від 01.10.2018 № 6824/111/58/05-2018 відповідач повідомив позивача, що у ГУНП в Луганській області відсутні правові підстави для підготовки необхідних для призначення позивачу пенсії за вислугою років, передбаченої пунктом "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", документів і направлення їх разом із заявою про призначення пенсії до ГУПФУ в Луганській області.

З такою відмовою позивач не згодна, оскільки згідно з довідкою від 27.07.2018 № 2802/111/19-2018, виданою ГУНП в Луганській області, позивач в період з 21.07.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 01.09.2016, з 01.09.2016 по 30.04.2018 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції (далі - АТО), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Луганської області. У зв'язку з чим, позивач, як учасник АТО та бойових дій має пільговий стаж 07 років 06 місяців 16 днів, який, на думку позивача, має бути врахований до стажу, що дає право особі на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ. Відповідач, не врахував, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про затвердження Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї Постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі № 360/3121/18 у задоволенні позову - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач на час звільнення з ГУНП в Луганській області має для призначення пенсії за вислугою років в календарному обчисленні 21 рік 05 місяців 07 днів та 07 років 06 місяців 16 днів пільгового стажу, а всього 28 років 11 місяців 23 дні, що дає право на призначення пенсії за вислугою років.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що з копії паспорта громадянина України (арк. спр. 14-16), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 17), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 18) судом встановлено такі відомості про позивача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: 93406, АДРЕСА_1.

Проходження позивачем служби в ОВС України у період з 21.12.1996 по 06.11.2015, служби в Національній поліції України з 07.11.2015 по 29.05.2018 підтверджено записами у трудовій книжці позивача від 05.11.2007 серії НОМЕР_2 (арк. спр. 19-24), довідкою ГУНП в Луганській області від 25.07.2018 про проходження служби на посадах атестованого складу (арк. спр. 38-39).

Безпосередня участь позивача в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у період з 27.07.2014 по 07.11.2015, з 01.09.2016 по 30.04.2018 підтверджена довідкою ГУНП в Луганській області від 27.07.2018 № А-13721 (арк. спр. 37), а також посвідченням від 16.07.2015 серії МВ № 031846 (арк. спр. 25).

Згідно з витягом з наказу ГУНП в Луганській області від 25.05.2018 № 227 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням) з 29.05.2018. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні 21 рік 05 місяців 07 днів (арк. спр. 26).

Наказом ГУНП в Луганській області від 30.07.2018 № 316 о/с внесено часткові зміни до пункту наказу ГУНП в Луганській області від 25.05.2018 № 227 о/с в частині зарахування до вислуги років на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) при звільненні позивача зі служби в поліції 07 років 11 місяців 00 днів (арк. спр. 44).

Позивач звернулася до ГУНП в Луганській області із заявою від 05.09.2018 про призначення/перерахунок пенсії, в якій просить призначити їй пенсію за вислугою років (арк. спр. 48).

Листом ГУНП в Луганській області від 01.10.2018 № 6824/111/58/05-2018 повідомлено позивача про результати розгляду її заяви від 05.09.2018. Зазначено, що на день звільнення позивача її вислуга років у календарному обчисленні складає 21 рік 05 місяців 07 днів. Такої вислуги років не достатньо для призначення позивачу пенсії за пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, оскільки вислуга років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби у період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року, на день звільнення має становити 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Через відсутність у позивача необхідної вислуги років, їй відмовлено у підготовці документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ, і направленні їх разом із заявою про призначення пенсії до ГУПФУ в Луганській області (арк. спр. 49-51).

Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Пунктом "б" статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Одночасно частиною першою статті 17 Закону № 2262-ХІІ визначено вичерпний перелік видів служби та періодів часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом.

Частиною другої статті 17 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що в Законі № 2262-ХІІ не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 23 років та 6 місяців вислуги років, обчисленої на пільгових умовах.

Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається за наявності 23 календарних років та 6 місяців; міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Вищевказаний правовий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у справах від 27 березня 2018 року за № 295/6301/17 (номер рішення в ЄДРСР 73042834) та від 19 вересня 2018 року за № 725/1959/17 (номер рішення в ЄДРСР 76613907).

Календарний рік - це проміжок часу від першого до останнього дня того чи іншого року по календарю; рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Законодавець у назві статті 17 Закону № 2262-ХІІ використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років "для призначення пенсії". Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Вищеописаними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 21 рік 05 місяців 07 днів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393) суд першої інстанції зазначив наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки приписи пункту 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-ХІІ, як правового акта, що має вищу юридичну силу.

Питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, врегульовано постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 № 135/13402 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Згідно з пунктом 14 Порядку орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

З вищевикладеного слідує, що обов'язок уповноваженого структурного підрозділу щодо оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії виникає тільки у разі подання заяви про призначення пенсії за вислугу років особою, яка має право на пенсію згідно з Законом № 2262-ХІІ.

Оскільки позивач на час звернення до відповідача із заявою від 05.09.2018 не набула права на призначення пенсії відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача не виник обов'язок щодо оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії за такою заявою.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обов'язок відповідача - суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов'язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач при розгляді звернення позивача щодо оформлення та подання документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачу правомірно враховував вислугу років позивача в календарному обчисленні, а тому діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі № 360/3121/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року у справі № 360/3121/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

О.О.Шишов