Справа № 295/11423/18
Суддя: Ведмідь Н. В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Ведмідь Н.В.

за участю секретаря судового засідання Бойченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засідання у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області Кравцова В.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, звертаючись до Богунського районного суду міста Житомира, як місцевого адміністративного суду, просив скасувати постанову Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області про накладення адміністративного стягнення ПН МЖТ № 034175 від 18.08.2018 року та адміністративне провадження закрити у порядку ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події та складу правопорушення.

Позов умотивовано тим, що 18 серпня 2018 року начальником Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області Кравцовим Володимиром Івановичем було винесено постанову ПН МЖТ № 034175, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення на підставі ч. 1 ст. 203 КУпАП, оскільки особа без громадянства ОСОБА_1 перебуває з порушенням встановленого терміну перебування, а саме понад 90 діб протягом 180 та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Позивач вважає таку постанову складеною в спосіб, що суперечить законодавству, основоположним принципам права, з порушенням прав людини і громадянина, оскільки у протоколі та у постанові зазначається, що позивач є особою без громадянства. Такі відомості є недостовірними, так як позивач має паспорт громадянина України, є платником податків та йому присвоєно РНОКПП НОМЕР_1, у актовому записі про народження дитини позивача - ОСОБА_4 в графі «батько» записано - ОСОБА_1, громадянин України. Також ці обставини досліджувались Шевченківським районним судом м. Києва та було ухвалено рішення від 18.05.2015 року у справі №761/6159/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. 02 березня 2018 року позивачем було укладено шлюб з ОСОБА_5, де у графі «громадянство» зазначено - громадянин України. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 17.07.2015 р. встановлено юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Кутаїсі, Республіка Грузія, у с. Суємці, Баранівського району Житомирської області на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 25.03.2016 року у справі 273/829/15-ц встановлено, що рішення від 17.07.2015 року, враховуючи ту обставину, що воно набрала законної сили, може бути підставою для застосування до ОСОБА_1 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» для реєстрації його громадянином України, так як судом встановлено факт, який має юридичне значення для отримання громадянства та паспорта громадянина України. Також ухвалою Васильківського міськрайонного суду у справі № 362/403/17 від 2 жовтня 2017 року в межах кримінального провадження №0000029 від 18.01.2017 р. встановлено юридичний факт, що позивач є громадянином України та проживає в с. Суємці.

Крім того, позивач вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього було здійснено з численними порушеннями норм КУпАП, так як позивач є громадянином України, то не має підстав для його притягнення до відповідальності у поряду ч. 1 ст. 203 КУпАП України, а отже і складу правопорушення. Також, протокол та постанова про адміністративне правопорушення не містять обґрунтованих відомостей, з якого часу позивач перебуває на території України, на яких підставах, до якого часу дозволено таке перебування, розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено без участі позивача, оскаржувана постанова не містить посилання на докази, якими керувався відповідач під час винесення оскаржуваної постанови.

05.10.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вказав, що заперечує проти позову, доводи якого вважає необґрунтованими та безпідставними, виходячи з того, що 18.08.2018 р. уповноваженою посадовою особою Житомирського РВ УДМС України в Житомирській складено відносно ОСОБА_1 протокол ПР МЖТ 034175 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, за перебування з порушенням встановленого терміну перебування, а саме понад 90 діб протягом 180 та ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. За результатами розгляду протоколу з дотриманням вимог статей 2222, 245, 248, 280 КУпАП і з дотриманням строків розгляду справ, встановлених статтею 277 КУпАП вирішено справу та винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляду штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Порушення строків перебування ОСОБА_1, на думку відповідача, підтверджується тим, що 28.02.2018 р. складено протокол про те, що 28.02.2018 р. о 18 год. 00 хв. у м. Житомирі особа без громадянства ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає без документів, які дають право на проживання в Україні, передбачених ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання, після розгляду якого 28.02.2018 р. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення відповідно до КУпАП, яка наразі оскаржується в Корольовському районному суді м. Житомира, а ОСОБА_1 не залишив межі території України згідно витягу інформації, сформованого із використанням веб-інтервейсу центральної підсистеми «Аркан» щодо перетину кордону України ОСОБА_1 Разом з цим, правовий статус особи без громадянства ОСОБА_1 встановлено із того, що ОСОБА_1 в порядку обміну паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2, оформленого 19.09.1990 р. ОВС м. Кутаїсі, Грузія, був документований 31.01.2003 р. Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_3. На підставі паспорта громадянина України відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Житомирській області 30.12.2003 р. документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 терміном дії до 30.12.2013 р. Висновком службової перевірки УМВС України в Житомирській області від 19.04.2006 р., паспорт громадянина України НОМЕР_3, оформлений 31.01.2003 р. Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4, оформлений 30.12.2003 р. відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Житомирській області на ім'я ОСОБА_1 визнано виданими безпідставно. Даний висновок чинний та складений посадовими особами уповноваженого органу на час його складання.

Під час з'ясування законності перебування ОСОБА_1 на території України встановлено, що за інформацією ГУ ДМС України в місті Києві, 24.09.2013р. Дніпровським РВ ГУ ДМС України в м. Києві було прийнято рішення про примусове повернення з території України із забороною в'їзду на 3 роки громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який виїхав з території України 24.09.2013 року через КПП «Бориспіль». 16.01.2014р. Шевченківським РВ ГУ ДМС України в місті Києві прийнято рішення про примусове повернення з території України із забороною в'їзду на 3 роки громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1, який виїхав з території України 16.01.2014р. через КПП «Бориспіль». 04.06.2014р. Шевченківський районний суд м. Києва прийняв рішення примусово видворити з України ОСОБА_1 04.06.2014 р. Шевченківським РВ ГУ ДМС України в місті Києві прийнято рішення про поміщення ОСОБА_1 в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. 04.06.2015 р. гр. ОСОБА_1 звільнений з Чернігівського ПТПІ ДМС України. 05.06.2015 р. УДМС України в Чернігівській області громадянин Республіки Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_5 терміном дії до 04.06.2016 р., відповідно до ч. 17 ст. 4 Закону № 3773-VІ.

24.11.2015 до Баранівського РС УДМС України в Житомирській області з Васильківського РВ УДМС України в Київській області надійшло повідомлення про зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно вказаного повідомлення ОСОБА_1, 1974 р.н. зареєструвався за адресою: АДРЕСА_1, та знятий з реєстрації місця проживання АДРЕСА_2 за документом серії НОМЕР_5, виданим 05.06.2015 р. УДМС України в Чернігівській області.

Згідно інформації старости сіл Суємці, Володимирівкого виконкому Баранівської міської ради від 22.11.2017 р. №85 за книгами погосподарського обліку в селі Суємці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не зареєстрований. Також 15.07.2016 р. до Управління ДМС України в Житомирській області представником ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_9, надано рішення Васильківського міськрайонного суду від 30.11.2015 р. у справі №362/7691/15-ц, згідно із яким встановлено юридичний факт, а саме, що громадянин ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження місто Кутаїсі, Республіка Грузія, являється однією особою. За змістом вказаного рішення також вбачається, що 18 травня 2015 року Указом Президента Грузії №172 задоволено прохання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження Грузія, про вихід з громадянства Грузії.

Реєстрацію від 19.02.2014 р. зміни імені та прізвища громадянина Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджує Свідоцтво про зміну імені та/або зміну/встановлення прізвища, виданого 13.08.2015 р. АРДС служби цивільного реєстру м. Кутаїсі. Крім того, відповідно до інформації центральної підсистеми «Аркан» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив в'їзд в Україну 23.05.2014 р. за документом серії НОМЕР_6 у пункті пропуску «Маяки- Удобне». Зазначене вказує на те, що ОСОБА_1 (за документами Грузії - ОСОБА_1) перебуває на території України на незаконних підставах та яким не приведено всі свої документи, що посвідчують особу у відповідність з вимогами законодавства для здійснення ідентифікації особи та ідентифіковано як ОСОБА_1, за наявним у нього посвідченням водія, з врахуванням встановлених рішенням Васильківського міськрайонного суду від 30.11.2015 р. у справі № 362/7691/15-ц обставин щодо виходу з громадянства Грузії та особи.

Наявність лише одного судового рішення про факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року не може підтверджувати громадянство України, а є підставою для проходження процедури встановлення належності до громадянства України з прийняттям відповідного рішення та реєстрації особи громадянином України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином України, яка подається для оформлення і одержання паспорта громадянина України. Однак ОСОБА_1 в установленому законодавством порядку не здійснив такої процедури.

Управління ДМС у Київській області 04.12.2017 р. проінформувало, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 р. у справі №810/2402/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДМС в Київській області, Васильківського РВ УДМС в Київській області адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби у Київській області, Васильківського районного відділу УДМС в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії задоволено частково, визнано неправомірними дії Васильківського районного відділу УДМС в Київській області щодо залишення без виконання заяви ОСОБА_1 від 25.05.2016 року про встановлення належності до громадянства України, зобов'язано Васильківський районний відділ УДМС в Київській області розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення належності до громадянства України від 25.05.2016 року відповідно Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», однак ОСОБА_1 жодного разу не звертався до Васильківського РВ УДМС в Київській області. У зв'язку із зазначеним, та з метою добровільного виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 р. у справі №810/2402/16 Васильківським РВ УДМС в Київській області розглянута заява ОСОБА_1 від 25.05.2016 р. без його участі, та встановлено, що дана заява не відповідає вимогам законодавства України, у зв'язку з чим повернена позивачу та надано двомісячний строк з моменту отримання для усунення недоліків. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист Васильківського РВ УДМС в Київській області від 23.09.2017 р. № 20/2252 про повернення документів для усунення недоліків вручено ОСОБА_1 29.09.2017 р., тобто строк для усунення недоліків встановлено до 29.11.2017 р. Так, Васильківським РВ УДМС в Київській області була повернута заява ОСОБА_1 про встановлення належності до громадянства України, для усунення недоліків термін усунення яких встановлено до 29.11.201 7р. Станом на 28.11.2017 року ОСОБА_1 не звертався ні до УДМС в Київській області, ні до Васильківського РВ УДМС в Київській області для усунення недоліків заяви про встановлення належності до громадянства України.

Сторона відповідача вказала, що 21.12.2017 р. паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 введена до інформаційної підсистеми «Недійсні документи» ЄІАС УМП.

Вважає, що позивачем безумовно скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП, тобто має місце порушення встановленого терміну перебування та правомірно накладено штраф у розмірі 1700,00 грн., що в силу приписів ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності особи за вчинене нею адміністративне правопорушення та у спірних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування Житомирського РВ на вчинене адміністративне правопорушення іноземцем.

Крім того, до позовної заяви представник ОСОБА_1 додає копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_3, виданого 31.01.2003 р., фотографія особи на якому відрізняється від фотографії зображеної на фотокопії паспорта серії НОМЕР_3.

Отже встановити дійсність паспорта серії НОМЕР_3, виданого 31.01.2003 р., який згідно рішення суду вилучений та посвідчити особу за його копіями з різними фотографіями не можливо у зв'язку з розбіжностями та відсутністю оригіналу документа, а саме паспорта громадянина України, яким посвідчується особа та підтверджується громадянство України.

Таким чином, відповідач вважає заявлені позовні вимоги ОСОБА_1, який є особою без громадянства, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, додатково пояснив, що оскаржувана постанова винесена з формальних підстав, оскільки позивач є громадянином України та громадянства він не позбавлений, оригінал паспорту громадянина України наявний у позивача, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ним пред'явлений не був, оскільки у той момент не мав його при собі.

У судове засідання, яким завершується розгляд справи, позивач та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідач та його уповноважений представник під час судового розгляду справи заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, додатково пояснив, що 18.08.2018 року проводилася операція «мігрант» спільно з прикордонною службою та поліцією та близько 10-ї години доведено до відома про порушення позивачем порядку перебування на території України, у якого при собі було посвідчення водія. ОСОБА_1 вийшов з громадянства Грузії та паспорт громадянина України ще не отримав, тому було складено протокол про адміністративне правопорушення, з яким позивач знайомився, про що у протоколі міститься його підпис, та винесена оскаржувана постанова. Дані, на яких ґрунтується оскаржувана постанова, наявні у базі поліції. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення правопорушнику було роз'яснено суть вчиненого правопорушення. Представник вважає, що паспорт громадянина України у позивача відсутній. Також представник відповідача пояснив, що компетентними органами безперервно здійснюється розгляд питань щодо правомірності перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Житомирський РВ УДМС України в Житомирській області уповноважений здійснювати розгляд справи даної категорії. Указом Президента України про питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" № 215 від 27.03.2001 року встановлено процедуру визначення належності і набуття громадянства України. Щодо належності до громадян України позивача, Баранівським районним судом Житомирської області винесено відповідне рішення, яке є підставою для проходження процедури щодо визначення належності до громадян України, однак таке рішення суду не є підставо для видачі паспорта громадянина України без проходження відповідної процедури його отримання. Позивач звертався до компетентних органів щодо отримання громадянства України, однак процедура отримання громадянина України позивачем не завершена.

У судове засідання, яким завершується розгляд справи, відповідач та його представник не з'явилися, представник відповідача надав до суду заяву, у якій вказав, що заперечує проти зупинення провадження у справі, оскільки справа, що розглядається Сьомим апеляційним адміністративним судом виникла з інших підстав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні та розгляд справи просив проводити без його участі.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.12.2018 року в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 про зупинення провадження у справі, яка подана в межах розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до начальника Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області Кравцова В.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 18.08.2018 року головним спеціалістом Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області Солтисюк О.І. складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЖТ 034175 про те, що 18.08.2018 року о 21:00 год. у м. Житомирі встановлено, що особа без громадянства ОСОБА_1, 1974р.н., проживає за адресою: Київська обл., м. Васильків, не працює, перебуває з порушенням встановленого терміну перебування, а саме понад 90 діб протягом 180 та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив п. 2 Порядку продовження терміну перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, затвердженого постановою КМУ від 12.02.2012 року № 150 (а.с. 49).

На підставі вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення 18.08.2018 року начальником Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області Кравцовим В.А. винесено постанову ПН МЖТ 034175, якою відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу у розмірі 1700,00 грн. (а.с. 50).

Спірні відносини врегульовані Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі- Закон №3773), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 (далі - Порядок №150).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.16 Закону №3773 реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

За приписами ст. 17 Закону №3773 іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 8 Порядку №150 заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Підпунктом першим пункту 9 Порядку №150 встановлено, що для продовження строку перебування на території України іноземець та особа без громадянства і приймаюча сторона разом із заявою подають такі документи: у разі, коли приймаючою стороною є фізична особа: паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред'явлення повертається), копію його сторінок з особистими даними, візою (за наявності) і відміткою про реєстрацію та/або копію імміграційної картки (за наявності); переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений в установленому законодавством порядку; паспортний документ фізичної особи, що є приймаючою стороною (після пред'явлення повертається), та копію його сторінок з особистими даними; копію посвідки на постійне чи тимчасове проживання або іншого документа, що підтверджує законність перебування на території України (якщо приймаючою стороною є іноземець та особа без громадянства); документ, що підтверджує наявність фінансового забезпечення для покриття витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України, чи гарантійний лист приймаючої сторони про взяття на себе зобов'язань із сплати всіх витрат, пов'язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України та їх виїздом з України; документ про право власності або свідоцтво про державну реєстрацію права власності на житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування (після пред'явлення повертається), та його копію, а у разі, коли житло не належить приймаючій стороні, - письмову згоду власника (співвласника) такого житла. Якщо житло перебуває в державній або комунальній власності, замість документа про право власності подається видана організацією, яка здійснює експлуатацію житлового будинку, довідка про всіх повнолітніх осіб, місце проживання яких зареєстровано у такому житлі, та їх письмова згода на перебування іноземця та особи без громадянства; чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита за продовження строку перебування або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати;

За приписами пп. 2 п.2 Порядку №150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в'їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Відповідно до аналізу наведених норм підставою для продовження строку перебування іноземців на території України є законність її перебування на території, а умовою для реалізації цієї адміністративної послуги є письмові звернення іноземця та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону №3773 з наданням документів, зазначених в п. 9 Порядку №150.

Відповідно до ст. 222-2 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 200, 201, частина перша статті 203, статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

За приписами ч. 1 ст. 203 КУпАП, Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Згідно ч.1 ст. 23 Закону №3773 нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Суб'єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП є іноземець або особа без громадянства.

Питання громадянства України регулюються Конституцією України, Законом України "Про громадянство", міжнародними договорами України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно ст.5 Закону України "Про громадянство" документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 2) свідоцтво про належність до громадянства України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 5) проїзний документ дитини; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Зокрема, відповідно до пункту 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-ХІІ документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.

Відповідно до пункту 1.2. Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 № 320 (на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що паспорт громадянина України видається територіальними підрозділами Державної міграційної служби України за місцем проживання кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку, а надалі в разі необхідності обмінюється, видається замість утраченого, викраденого або зіпсованого.

Пунктом 1.3. Порядку визначено, що для оформлення паспорта особа подає: заяву про видачу паспорта (додаток 1), свідоцтво про народження, дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см, платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або копію документа про звільнення від сплати державного мита та в разі необхідності довідку про реєстрацію особи громадянином України або свідоцтво про належність до громадянства України, а в необхідних випадках - інші документи, визначені статтею 5 Закону України "Про громадянство України".

Пунктом 1.4. Порядку визначено, що заява та інші документи, необхідні для оформлення або обміну паспорта, подаються заявником до територіальних підрозділів за місцем проживання.

Згідно ст. 6 Закону України "Про громадянство" громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок встановлення батьківства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про громадянство" громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

Іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Пунктом 5.1. Порядку визначено, що іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до законодавства України, отримують паспорти на підставі довідки про реєстрацію громадянином України, виданої територіальним органом Державної міграційної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, в порядку обміну паспорта зразка 1974 року, оформленого 19.09.1990 ОВС м. Кутаїсі Грузії, Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області був 31.01.2003 року документований паспортом громадянина України НОМЕР_3, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорта (а.с. 5, 60).

Водночас, згідно з висновком службової перевірки УМВС України в Житомирській області від 19.04.2006, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, оформлений 31.01.2003 Баранівським РВ УМВС України в Житомирській області на ім'я ОСОБА_1 та паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 виданого на підставі паспорта НОМЕР_3 визнано виданими безпідставно.

При цьому, за результатами такої перевірки встановлено, що ОСОБА_1 станом на 13.11.1991 на території України не зареєстрований, а тому не являється громадянином України (а.с. 60-61).

Доказів скасування чи спростування висновку службової перевірки УМВС України в Житомирській області від 19.04.2006, по факту документування гр. ОСОБА_1 паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон позивачем не надано та у матеріалах справи не міститься.

Паспорт громадянина України, який видається на підставі довідки про реєстрацію громадянином України, підтверджує, а не встановлює громадянство України, а тому доводи сторони позивача, що позивач є громадянином України, посилаючись на виданий йому паспорт громадянина України не є доведеним фактом громадянства України.

Крім того, встановлено, що 24.09.2013 року Шевченківським РВ ГУ ДМС України в м. Києві прийняті рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 03.10.2013 року та про заборону в'їзду в Україну терміном на 3 роки.

16.01.2014 р. Шевченківським РВ ГУ ДМС України в м. Києві прийнято рішення про примусове повернення з території України з забороною в'їзду на 3 роки громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1 (а.с. 63-66).

04.06.2014 р. Шевченківський районний суд м. Києва прийняв рішення примусово видворити з України гр. ОСОБА_1, що підтверджується копією постанови суду у справі №761/16406/14 (а.с. 68-70).

Крім того, громадянин Грузії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Кутаїсі Грузія, 27.05.2014 року звертався до Хмельницького РС УДМСУ в Хмельницькій області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання з метою возз'єднання сім'ї з громадянкою України та 30.05.2014 року зазначеному іноземцю була оформлена посвідка на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_7 терміном дії до 26.05.2015 року.

Посвідка на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_7 терміном дії до 26.05.2015 року заявником отримана не була та знищена по закінченню терміну дії (а.с. 93).

З довідки про тримання іноземця (особи без громадянства) від 04.06.2015р. №50, яка видана Чернігівським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають Україні вбачається, що ОСОБА_1 у період з 04.06.2014 р. по 04.06.2015 р. утримувався в в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с. 67).

05.06.2015р. УДМС України в Чернігівській області громадянину Республіки Грузії ОСОБА_1, 1974 р.н., видано посвідку на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_5 терміном дії до 04.06.2016 р., відповідно до ч. 17 ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Також у матеріалах справи міститься копія рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2015 у справі №362/7691/15-ц, яким встановлено юридичний факт, а саме, що громадянин: ОСОБА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження місто Кутаїсі, Республіка Грузія, являється однією особою. Зокрема, у рішенні встановлено, що 19 лютого 2014 року Міністерством юстиції Грузії отримано свідоцтво про зміну прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_1. 18 травня 2015 року Указом Президента Грузії № 172 задоволено прохання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження Грузія про вихід з громадянства Грузії (а.с. 81).

Слід зазначити, що додана до матеріалів позову ксерокопія паспорта громадянина України серії НОМЕР_8 на ім'я ОСОБА_1 з відміткою про реєстрацію місця проживання в с. Суємці, Баранівського району 15 травня 1991 р. не є документом, за яким можна підтвердити особу та її місце проживання, оскільки відсутній оригінал документу, який можна було б звірити з наданими ксерокопіями.

Крім того, як вже встановлено під час розгляду справи, паспорт громадянина України ОСОБА_1 виданий без достатніх правових підстав.

Також суд не може взяти до уваги доводи сторони позивача на підтвердження громадянства факту проживання ОСОБА_1 в Україні на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 р., що встановлено рішенням Баранівського районного суду у справі №273/829/15-ц, оскільки таке рішення є підставою для встановлення належності до громадянства України, а не документом, який посвідчує громадянство.

Водночас, дане звернення позивача до Баранівського районного суду підтверджує той факт, що процедуру встановлення належності до громадянства України у встановленому порядку відповідно до Закону України "Про громадянство України" та Указу Президента України від 27 березня 2001 року №215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" ним не пройдено.

Зазначене також підтверджується і виданою ОСОБА_1 посвідкою на тимчасове проживання, як іноземцю - громадянину Грузії.

Також, у матеріалах справи міститься постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 у справі №810/2402/16, якою визнано неправомірними дії Васильківського РВ УДМС у Київській області щодо залишення без виконання заяви ОСОБА_1 від 25.05.2016 про встановлення належності до громадянства України та зобов'язано розглянути його заяву відповідно до Указу Президента України від 27 березня 2001 року №215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України". (а.с.73-76)

Отже, позивачем не надані документи на підтвердження набуття ним громадянства України і реєстрації цього права в установленому законодавством порядку.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що процедуру встановлення належності до громадянства України визначає Закон України "Про громадянство України» та Указ Президента України від 27 березня 2001 року №215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України".

Так, з метою організації виконання Закону України "Про громадянство України" Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок №215/2001).

У вказаному Порядку визначений перелік документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Порядком визначено спеціально уповноважений орган, до повноважень якого належать питання у сфері громадянства, таким органом на сьогодні є Державна міграційна служба України.

Для здійснення процедури визначення громадянства України позивачем необхідно документально підтвердити встановлення належності до громадянства України або набуття громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України" і з відповідними документами звернутися до уповноважених органів Державної міграційної служби.

Пунктом 5.1. Порядку №320 визначено, що іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до законодавства України, отримують паспорти на підставі довідки про реєстрацію громадянином України, виданої територіальним органом Державної міграційної служби.

Таким чином, підставою для оформлення паспорта громадянина України є довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка видається лише після встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України.

Аналіз вимог Закону України "Про громадянство України", та Указу Президента України від 27 березня 2001 року №215/2001 дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 необхідно пройти процедуру оформлення набуття громадянства України, як особою яка проживає на території України на законних підставах, і лише після здійснення процедури оформлення набуття громадянства України та отримання довідки про реєстрацію особи громадянином України, оформляється і видається паспорт громадянина України.

Отже, оскільки у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують те, що ОСОБА_1 є особою без громадянства та докази того, що ОСОБА_1 визнає свою неналежність до громадянства України, оскільки він особисто звертався до компетентних органів із заявою для отримання посвідки на тимчасове проживання та документування громадянина Грузії тимчасовою посвідкою, водночас документи, якими підтверджується набуття у встановленому законом порядку громадянства України ОСОБА_1 відсутні, тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 є особою без громадянства.

Крім того, до відзиву відповідачем додано копію витягу з інформації центральної підсистеми «Аркан», згідно якого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснив в'їзд в Україну 23.05.2014 р. за документом серії НОМЕР_6 у пункті пропуску «Маяки-Удобне», що підтверджує те, що ОСОБА_1 перебуває на території України понад 90 діб (а.с. 59).

Разом з тим, посилання позивача на те, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем було порушено вимоги ст.ст. 247, 251, 256, 268, 278 КУпАП носять формальний характер та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, оскільки позивач не підтвердив належними та допустимими доказами те, що він дійсно є громадянином України, у той час, як відповідачем в ході розгляду справи доведено правомірність своїх дій при винесенні спірного рішення, що підтверджено належними доказами, тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 122, 162, 222, 245, 247, 251,252, 254, 255, 256, 268, 284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 5, 6, 8, 9, 19, 72, 77, 99, 242-246, 268-272, 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області Кравцова В.А. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Богунський районний суд м. Житомира.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: начальник Житомирського РВ УДМС України в Житомирській області Кравцов В.А., місце знаходження: 10014, м. Житомир, вул. Грушевського, 75/114.

Повне судове рішення складено 19.12.2018 року.

С у д д я :