Справа № 821/536/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/536/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Дмитрієва О.О. Дата і місце ухвалення: 17.05.2018р., м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді : Бойка А.В.,
суддів: Осіпова Ю.В.,
Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання провести поновлення та виплату пенсії за віком,

В С Т А Н О В И В :
19.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання провести поновлення та виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, починаючи з 07.10.2009р. та провести її перерахунок відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації та компенсації втрати її частини. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 30.05.2018 року ГУ ПФУ в Херсонській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не повне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції не правильно визначено нормативно-правовий акт, на підставі якого позивачу призначено пенсію. ОСОБА_1 не призначалась та не виплачувалась пенсія на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також, апелянт посилається на те, що управління ПФУ здійснює виплату пенсій лише громадянам, які постійно проживають на тимчасово окупованій території - Автономній Республіці Крим, проте позивач ще з 1998 року постійно проживає на території держави Ізраїль.

Зазначає апелянт і про те, що звернення щодо поновлення виплати пенсії через довірену особу відбулося з порушенням процедури, визначеної Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2017 року.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з компенсацією втрати частини доходів та зазначає, що основною умовою для виплати громадянину компенсації частини втрати доходів, відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», є порушення строків виплати саме нарахованих доходів (пенсії). Однак, нарахування пенсії ОСОБА_1 проведено не було і станом на момент розгляду справи заборгованість в УПФУ перед позивачем відсутня.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року та прийняття нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

29.08.2018 року ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається та учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_1 є громадянином України і на даний час постійно проживає у державі Ізраїль. Перед виїздом до Ізраїлю позивач постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

При досягненні пенсійного віку ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсія виплачувалася позивачу військоматом м.Євпаторії АРК.

З 1998 року виплату пенсії позивачу припинено через виїзд його на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

18.08.2017р. позивач, через свого представника, звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про поновлення виплати пенсії.

Листом від 12.09.2017р. №38/З-99-10 ГУ ПФУ в Херсонській області позивачу відмовило в поновленні пенсії, з посиланням на те, для поновлення виплати пенсії позивач повинен особисто звернутися із заявою, паспортом або посвідкою на постійне проживання до органу, що призначає пенсію за новим місцем її проживання або реєстрації; виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території АР Крим та м. Севастополя не поширюється на осіб, які не проживають на території АР Крим та м. Севастополя і не є громадянами України. Послалося УПФУ, також, і на відсутність у нього пенсійної справи позивача, так як виплата пенсії ОСОБА_1 припинена у 1998 році військовим комісаріатом АРК.

Вважаючи таку відмову ГУ ПФУ в Херсонській області неправомірною ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, дійшов висновку, що підстави для відмови в поновленні з 07 жовтня 2009 року позивачу пенсії за віком з одночасним її перерахунком, зазначені в листі ГУ ПФУ в Херсонській області від 12.09.2017р. №38/З-99-10, є необґрунтованими, оскільки позивач, який на даний час проживає постійно за кордоном, однак є громадянином України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком Херсонського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 12 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.2 зазначеної статті Закону пенсії призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей в України до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.3 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Таким чином, ОСОБА_1 , проживаючи за межами України та будучи громадянином України, має такі ж конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2017 року, серед іншого, передбачено, що заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні тощо, подається пенсіонером, або його законним представником особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Застосовуючи вказані положення Порядку, ГУ ПФУ в Херсонській області зазначає, що заява про поновлення виплати пенсії за віком має бути подана особисто ОСОБА_1 або його законним представником.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком відповідача, оскільки законним представником є не лише особа, яка представляє майнові права та законні інтереси недієздатних та обмежено дієздатних осіб, як це встановлено статтею 242 Цивільного кодексу України, а й особа, яка представляє майнові права та інтереси дієздатних осіб, але таких, що через свій фізичних стан (старість, хвороба) не можуть особисто здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки.

Апеляційний суд враховує, що подання позивачем заяви про поновлення виплати пенсії до УПФУ особисто через його вік та постійне проживання за межами України є утрудненим.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено право особи уповноважувати іншу особу на вчинення дій щодо призначення та перерахунку пенсії на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Видана ОСОБА_1 довіреність передбачає вчинення представниками всіх необхідних дій в УПФУ для призначення, поновлення, нарахування, перерахунку та виплати, а також одержання належної Довірителю пенсії; довіреність засвідчена нотаріально, недійсною не визнавалася, не відкликалася та в судовому порядку не скасовувалася.

На підставі викладеного, апеляційний суд доходить висновку, що відмова ГУ ПФУ у поновленні виплати позивачу пенсії, обґрунтована поданням відповідної заяви неповноважною особою, є незаконною.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. № 1207-VII сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначено тимчасово окупованою територію.

Частиною 2 статті 7 названого Закону передбачено, що виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до пункту 14-4 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України №1058-IV громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, мають право на отримання виплат згідно з цим Законом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014р. №234. (далі - Порядок)

Згідно пункту 2 цього Порядку пенсійне забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та надання таким особам соціальних послуг здійснюються визначеними Пенсійним фондом України головними управліннями Пенсійного фонду України, а осіб, які отримують пенсію відповідно до інших законодавчих актів, - управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах.

Постановою правління Пенсійного фонду України №13-4 від 07 липня 2014 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за № 804/25581, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області визначено органом, що здійснює пенсійне забезпечення та надає соціальні послуги особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок звернення осіб за призначенням (перерахунком), поновленням виплати пенсії особам, переведенням з одного виду пенсії на інший, наданням соціальних послуг, а також підтвердження факту неодержання пенсії та соціальних послуг від органів Російської Федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Мінсоцполітики.

Як зазначалося вище, 18.08.2017р. представник позивача звернувся із заявою та з усіма необхідними документами до Пенсійного фонду України для вирішення питання поновлення виплати пенсії. Однак, йому було відмовлено у задоволенні заяви, посилаючись, серед іншого, на те, що в Управлінні відсутня пенсійна справа ОСОБА_1 і немає будь-яких документів, на підставі яких можливе поновлення виплати йому пенсії.

Однак, колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014р. №234 передбачено, що територіальний орган ПФУ на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації.

З вказаного слідує, що при надходженні відповідної заяви від позивача відповідач зобов`язаний був витребувати його пенсійну справу шляхом звернення із запитом до органів Російської Федерації. Відомості про вчинення ГУПФУ в Херсонській області вказаних дій в матеріалах справи відсутні, а тому колегія суддів не бере до уваги посилання відповідача на відсутність в Управлінні пенсійної справи ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу неправомірно відмовлено у задоволенні заяви про поновлення виплати пенсії, оскільки право громадянина на одержання призначеної пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами.

Разом з тим, вирішуючи питання з якого часу право позивача на поновлення виплати пенсії підлягає захисту, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом спору є вимога ОСОБА_1 поновити з 07.10.2009 року раніше призначену йому пенсію за віком, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення №25-рп/2009 від 07.10.2009 року, яким визнано неконституційними положення пункту 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії за весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном. Суд першої інстанції вказану вимогу задовольнив.

Дійсно, з дня прийняття Конституційним Судом України рішення №25-рп/2009 від 07.10.2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, згідно п.14 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2017 року, орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, для поновлення виплати пенсії передбачено подання відповідною особою заяви за встановленою формою, за результатами розгляду якої орган Пенсійного фонду приймає рішення про поновлення виплати пенсії або про відмову в поновлення її виплати.

В матеріалах справи відсутні відомості про звернення ОСОБА_1 до 18.08.2017 року з відповідною заявою до УПФУ, у зв`язку з чим колегія суддів доходить висновку, що поновлення призначеної пенсії позивачу підлягає не з дати ухвалення вищенаведеного рішення Конституційного Суду України, а з дати звернення до відповідача з заявою про поновлення раніше призначеної пенсії, тобто з 18.08.2017р.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходів, колегія суддів зазначає наступне.

Призначення, виплати чи припинення виплат пенсії, перерахунок пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України.

Колегія суддів допускає наявність у позивача права на перерахунок пенсії, проте втручання суду в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень можливо виключно для відновлення порушеного права особи і тільки після встановлення факту порушення такого права та законних інтересів особи протиправними діями або рішеннями суб`єкта владних повноважень.

Суд не наділений правом встановлювати будь-які обставини наперед чи вчиняти дії направлені на захист ще не порушених прав.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що судом першої інстанції не правильно визначено нормативно-правовий акт, на підставі якого позивачу призначено пенсію, оскільки останній отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому постановлене судове рішення, на підставі ст.317 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови - про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 18 серпня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області () на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 704,80 (сімсот чотири гривень 80 копійок) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко
Суддя: Ю.В. Осіпов
Суддя: О.А. Шевчук