Справа № 806/2869/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 грудня 2018 року м. Житомир справа № 806/2869/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфіменко О.В.,
секретаря судового засідання Коваль О.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -
14.06.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3, у якій він просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ від 07.05.2018 № 545 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" ОСОБА_3;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 08.05.2018 "По особовому складу" про звільнення зі служби підполковника поліції ОСОБА_3;
- поновити ОСОБА_3, заступника начальника Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_3 суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування обов'язкових податків та зборів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ 15 років 06 місяців 25 днів. Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 08.05.2018 №94 о/с підполковника поліції ОСОБА_3, заступника начальника Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області звільнено зі служби у поліції за ст.77 ч.1 п.6 Закону України "Про Національну поліцію" (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). У даному наказі зазначено, що підставою його прийняття є наказ ГУНП в Житомирській області від 07.05.2018 №545. З зазначеними наказами №94 від 08.05.2018 та №545 о/с від 07.05.2018 не погоджується, вважає їх незаконним та такими, що підлягають скасуванню. Крім того, позивач вважає звільнення незаконним та таким, що грубо порушує його трудові права, оскільки він не допустив жодного порушення обов'язків. Підставою для службового розслідування та його звільнення зі служби у поліції стало порушення відносно нього кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України, по якому наразі триває досудове розслідування.
На думку позивача за кримінальним провадженням його вину не доведено та не встановлено обвинувальним вироком суду. Вважає, що його звільнення з посади є передчасним, оскільки ним не вчинено будь яких кримінальних правопорушень, а матеріали службового розслідування та оскаржувані накази від 07.05.2018 №545 та від 08.05.2018 о/с ГУ НП в Житомирській області містять виключно опис порушення, що йому інкримінується у кримінальному провадженні, та якому буде надана оцінка судом під час розгляду кримінального провадження.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання та викликом (повідомленням) сторін та учасників справи на 07.08.2018 на 10:00.
25.07.2018 у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідачем надіслало до відділу документального забезпечення суду відзив на адміністративний позов, у якому відповідач категорично не згоден із заявленими позовними вимогами, не визнає їх та заперечує проти задоволення позову у повному обсязі (а.с. 27-30).
Підготовче судове засідання 07.08.2018 ухвалою судді відкладено на 08.08.2018 на 10:00 для надання представнику позивача часу ознайомитись з клопотанням про зупинення провадження у справі та підготовки письмових заперечень, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 07.08.2018 (а.с. 77-79).
08.08.2018 від представника позивача на адресу суду надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 82-84).
У підготовчому судовому засіданні 08.08.2018 оголошено перерву до 30.08.2018 до 14:00 (а.с. 85-86).
29.08.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду (а.с. 96-98).
У підготовчому судовому засіданні 30.08.2018 оголошено перерву до 09.10.2018 до 14:00 у зв'язку з задоволенням клопотань представників позивача та відповідача про відкладення розгляду справи та надання представником позивача листка непрацездатності (а.с. 101-103).
У підготовчому судовому засіданні 09.10.2018 ухвалою судді відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 09.10.2018 (а.с. 109-110).
У підготовчому судовому засіданні 09.10.2018 оголошено перерву до 01.11.2018 до 11:30 для внесення змін до наказу про звільнення (а.с. 109-110).
В підготовчому судовому засіданні 01.11.2018 оголошено перерву до 22.11.2018 до 11:30 у зв'язку із задоволенням клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та необхідністю надання позивачу часу для уточнення позовних вимог (а.с. 119-120).
21.11.2018 представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 122).
У судовому засіданні 22.11.2018 ухвалою судді заяву про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду, що внесено секретарем до протоколу судового засідання від 22.11.2018, крім того розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву перед судовими дебатами до 13.12.2018 до 14:00 (а.с. 123-124).
У судових дебатах 13.12.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з врахуванням уточнень та просив їх задовольнити з підстав, що зазначені у позовній заяві.
07.05.2018 службове розслідування було закінчене та затверджено висновок службового розслідування, за фактом надзвичайної події за участю позивача. За результатами розслідування прийнято наказ про притягнення позивача до дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції. Наказом №94 о/с від 08.05.2018 ОСОБА_3 звільнений зі служби у поліції.
Таким чином, посадові особи ГУНП в Житомирській області при прийняті спірних наказів діяли в рамках наданих законом повноважень, не порушуючи прав та законних інтересів позивача.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, проходив службу в органах внутрішніх справ 15 років 06 місяців 25 днів (а.с. 10).
Відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області від 03.03.2017 №37 о/с підполковника поліції ОСОБА_3 призначено на посаду заступника начальника Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 08.05.2018 №94 о/с підполковника поліції ОСОБА_3 (М-0055771), заступника начальника Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області звільнено зі служби у поліції за статтею 77 частина 1 пункт 6 Закону України "Про Національну поліцію" (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с. 9).
У даному наказі зазначено, що підставою його прийняття є наказ ГУНП в Житомирській області від 07.05.2018 №545.
Позивач стверджує, що накази №545 та №94 йому вручені не були, копію наказу №545 о/с від 07.05.2018 йому видали у Коростенському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області 06.05.2018, оскільки ОСОБА_3 у період з 07.05.2018 до 15.05.2018 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 22).
З вищезазначеними наказами №94 від 08.05.2018 та №545 о/с від 07.05.2018 позивач не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що підлягають скасуванню, на підставі чого і звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон України №580-VIII) закріплено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до статті 3 Закону України №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частина перша статті 8 Закону України №580-VIII регламентує, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1 ст.18 Закону України №580-VIII поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Стаття 19 Закону України №580-VIII встановлює, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Пунктом 1 статті 59 Закону України №580-VIII встановлено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною 1 статті 64 Закону України №580-VIII встановлено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".
Згідно з статтею 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
Пункт 6 частини 1 статті 77 Закону України №580-VIII встановлює, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України) визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.
Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:
5) попередження про неповну посадову відповідність;
6) звільнення з посади;
7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;
8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.
Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.
Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.
За правилами частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Частиною 5 статті 18 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважається виконаним після видання наказу по особовому складу.
Проведення службових розслідувань в системі органів внутрішніх справ України передбачено та затверджено інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка затверджена наказом МВС України від 12.03.2013 №230 (далі Інструкція №230).
Згідно пункту 1.1 розділу 1 Інструкції №230 ця інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.
Пунктом 2.1 Інструкції №230 встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового та начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.
Якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Відповідно до пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки (Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179) під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліцію, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Судом встановлено, що у квітні 2018 року працівниками Житомирського управління ДВБ Національної поліції України отримано інформацію про факти вимагання неправомірної вигоди одним з працівників Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області. У ході проведення перевірки вказаної інформації встановлено, що заступник начальника Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області підполковник поліції ОСОБА_3 налагодив злочинну схему по вимаганню та отриманню неправомірної вигоди від субєктів господарської діяльності за неперешкоджання у перевезенні лісопродукції на території району.
04.05.2018 працівниками Житомирського управління ДВБ НП України, спільно з УСБУ в Житомирській області, підполковника поліції ОСОБА_3 затримано під час отримання ним неправомірної вигоди у розмірі 9 тис. грн (а.с. 34-38).
04.05.2018 до ГУНП в Житомирській області надійшло подання начальника Житомирського управління ДВБ НП України №816/42-05/01-2018, відповідно до якого останній, з урахуванням приписів пунктів 7, 8 розділу IV Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом НП України від 09.11.2015 №83, з метою вжиття відповідних заходів реагування та недопущення подібного у подальшому, просив за вказаним вище фактом призначити проведення службового розслідування, до якого залучити працівника Житомирського управління ДВБ НП України (а.с. 39).
За результатами службового розслідування було складено висновок від 07.05.2018 (а.с. 46-49) у якому було викладено наступне.
У ході проведення перевірки інформації встановлено, що заступник начальника Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області підполковник поліції ОСОБА_3 налагодив злочину схему щодо вимагання та отримання неправомірної вигоди від субєктів господарської діяльності за не перешкоджання у перевезенні лісопродукції на території району. У ході проведення комплексу НСРД задокументовано факт отримання підполковником поліції ОСОБА_3 першої частини неправомірної вигоди у розмірі 3 тис. грн. від громадянина К. 04.05.2018 за результатами проведення комплексу заходів та слідчих (розшукових) дій, працівниками УСБУ в Житомирській області та Житомирського управління ДВБ НПУ задокументовано факт вимагання і отримання неправомірної вигоди у сумі 9 тис. грн підполковником поліції ОСОБА_3 за не перешкоджання субєктам підприємницької діяльності, здійснення вище вказаної комерційної діяльності.
Цього ж дня, о 18.35 заступника начальника Коростенського ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_3, дата народження - 28.02.1979, спеціальний жетон №0055771, який перебував поза службою, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї, затримано у порядку ст.208 КПК України, безпосередньо після отримання ним частини грошових коштів (неправомірної вигоди у сумі 9 тис. грн) при особистій зустрічі, з гр. К, у салоні автомобіля НОМЕР_1, що знаходився навпроти пожежної частини по вул. Волонтерська, 4 у м. Коростень.
У ході проведення службового розслідування підполковнику поліції ОСОБА_3 запропоновано надати письмове пояснення по суті затримання за підозрою його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, однак останній, надаючи пояснення, посилаючись на погіршенні стану здоровя відмовився надавати будь-які свідчення.
Як вказано у наведеному висновку - вивченням організації роботи з питань зміцнення дисципліни і законності у відділі поліції встановлено, що на оперативних нарадах керівництва Коростенського ВП ГУНП за головуванням начальника відділу поліції полковника поліції ОСОБА_5 щомісячно розглядається питання дисципліни та законності, транспортної дисципліни, попередження надзвичайних подій, корупційних проявів серед особового складу та дотримання ними антикорупційного законодавства, недопущення фактів хабарництва, поборів працівниками відділу поліції, у яких приймав участь підполковник поліції ОСОБА_3 (оперативні наради від 01.02.2018 №10, від 07.03.2018 №18, від 02.04.2018 №25).Керівництвом Коростенського ВП ГУНП доводились підпорядкованому особовому складу під підпис вимоги Закону України Про запобігання корупції, ст.ст.364-370 КК України (злочини у сфері службової діяльності), накази та доручення ГУНП щодо зміцнення дисципліни та законності, недопущення корупційних проявів, а також інших відомчих нормативних документів, з питань неприпустимості фактів хабарництва та вчинення корупційних діянь.
Крім того, у матеріалах особової справи підполковника поліції ОСОБА_3 наявне особисте зобовязання, підписане власноручно останнім 29.12.2017 щодо дотримання окремих обмежень, передбачених Законом України від 14.10.2014 №1700-VII Про запобігання корупції (далі Закон України №1700-VII), у якому поліцейський ознайомлений про заборону використовувати свої службові повноваження або своє становище та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди. Згідно матеріалів особової справи підполковник поліції ОСОБА_3 відповідно до ст.64 Закону України №580-VIII прийняв Присягу.
Пунктом другим резолютивної частини вказаного висновку рекомендовано за грубе порушення службової дисципліни, невиконання вимог ст.8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ст.ст.8, 18 та 19 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчинення дій, не сумісних з вимогами, що висуваються до професійних та моральних якостей поліцейського, накласти на заступника начальника Коростенського ВП ГУНП підполковника ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 07.05.2018 №545 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" на заступника начальника Коростенського ВП ГУНП підполковника ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 66).
08.05.2018 наказом ГУНП в Житомирській області №94 о/с позивач звільнений зі служби у поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 08.05.2018 (а.с. 67). Зазначений наказ прийнятий на підставі наказу №545 від 07.05.2018.
26.10.2018 за №208 о/с відповідачем у спірний наказ внесено зміни: в частині звільнення підполковника ОСОБА_3 вважати його звільненим не з 08.05.2018 а з 16.05.2018 (а.с. 117).
Слід зазначити, що відповідно до наказу №545 від 07.05.2018 позивач був звільнений за грубе порушення службової дисципліни, невиконання вимог ст.8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ст.ст.8, 18 та 19 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчинення дій, не сумісних з вимогами, що висуваються до професійних та моральних якостей поліцейського, на заступника начальника Коростенського ВП ГУНП підполковника ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Згідно з статтями 3, 22 Закону України №1700-VII забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а в разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди незважаючи на приватні інтереси, зобовязаний невідкладно вжити заходів щодо запобігання одержання такої неправомірної вигоди.
Наказом ГУНП в Житомирській області від 03.03.2017 №37 о/с підполковника поліції ОСОБА_3 призначено на посаду заступника начальника Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.
Відповідно до вимог статті 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобовязаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості. Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником. Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов'язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.
Водночас порушення позивачем зазначених вище правових норм підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, висновком про результати службового розслідування.
У ході судового розгляду позивач не надав жодного пояснення та спростування, зазначених вище фактів щодо відсутності порушень службової дисципліни, невиконання вимог Дисциплінарного статуту, присяги працівника поліції.
Під час проведення службового розслідування позивач відмовився надавати пояснення у звязку із станом здоровя у порядку статті 63 Конституції України, у матеріалах справи наявна письмова відмова позивача про надання пояснень (а.с. 50).
При цьому у своєму позові та поясненнях представника позивача, наданих останнім у судовому засіданні, позивач головним чином обґрунтовує свої позовні вимоги, тим, що до нього був застосований крайній захід дисциплінарної відповідальності без врахування презумпції невинуватості.
Натомість позивач посилається на те, що підставою для службового розслідування та звільнення його зі служби у поліції стало порушення відносно нього кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, по якому наразі триває досудове розслідування.
На підставі зазначеного, суд дійшов наступних висновків.
Підставою для видання наказу ГУНП в Житомирській області від 08.05.2018 №94 о/с про звільнення позивача з посади слугував висновок службового розслідування, яке проводилось на підставі отримання інформації про внесення відомостей до ЄРДР та затримання позивача після отримання неправомірної вигоди.
Судом у межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини у діях позивача щодо вчинення злочину, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.
Суд вважає за необхідне відмітити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.
Окремо суд зазначає, що у даному випадку, особою було вчинено діяння, несумісне з його посадою, яке полягало у порушенні вимог абзацу першого частини першої статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 4 розділу 3 та розділу 7 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012 №155. Тим самим, позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.
Посилання позивача на те, що у зв'язку із відсутністю обвинувального вироку суду не може вирішуватись питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не заслуговують на увагу.
Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов'язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службових обов'язків.
Доводи позивача з приводу того, що його звільнено на підставі Дисциплінарного статуту Національної поліції України, який в установленому порядку не прийнятий Верховною Радою України, не заслуговують на увагу, оскільки у тексті наказу ГУНП в Житомирській області від 08.05.2018 №94 о/с зазначено що звільнення позивача зі служби в поліції відбулось відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з пунктом 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), підставою для видачі вказаного наказу був наказ ГУНП в Житомирській області відповідно до змісту якого дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції на ОСОБА_3 накладено за грубе порушення службової дисципліни, невиконання вимог ст.8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, статей 8, 18, та 19 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції, що виразилось у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій, не сумісних з вимогами, що висуваються до професійних та моральних якостей поліцейського. Отже вказане дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення накладено на позивача відповідно до приписів та на підставі Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а не Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, Управління поліції діяло обґрунтовано, у порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Таким чином, доводи позивача про те, що підставою для службового розслідування та звільнення його зі служби у поліції слугували лише порушення відносно нього кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, по якому наразі триває досудове розслідування спростовуються, насамперед, наказом ГУНП в Житомирській області від 07.05.2018 №545, в якому вказано про вчинення позивачем ряду грубих правопорушень Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Присяги працівника поліції.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд дійшов висновку про те, що відповідач дотримався норм законодавства та прийняв накази на підставі всебічного, об'єктивного дослідження обставин та за результатами проведення службового розслідування, а тому оскаржувані накази є законними та правомірними у частині звільнення позивача зі служби в поліції.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене 28 грудня 2018 року.

Головуючий суддя О.В. Єфіменко