Справа № 560/3449/18
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3449/18
РІШЕННЯ

іменем України

26 грудня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області про стягнення невиплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22 жовтня 2018 року звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області на його користь невиплачену заробітну плату у розмірі 193923,65 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 04 листопада 2017 року він вийшов на роботу та приступив до виконання обов'язків начальника Державної фітосанітарної інспекції Хмельницької області (правонаступником якої є відповідач) після скасування судом наказів про звільнення по справі №822/1517/17. Однак йому не була нарахована та виплачена заробітна плата (виходячи з посадового окладу 10338 грн., загальний період заборгованості - з 06.11.2017 по 30.09.2018) та не було виплачено матеріальне забезпечення у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на підставі поданих листків непрацездатності (з 16.11.17 по 20.12.17). Також до заборгованості позивач включає невикористану відпустку з 01.10.18 по 31.10.18. Загальний розмір заборгованості з нарахування та виплати заробітної плати за період з 06.11.2017 по 30.09.2018 складає 193923,65 гривень.

Ухвалою від 25.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (арк. спр. 2-3).

09.11.2018 від відповідача до суду поступив Відзив, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 193923,65 грн. в повному обсязі, оскільки не погоджується з сумою заборгованості, покликаючись на штатний розпис на 2017 рік Державної фітосанітарної інспекції Хмельницької області. Зокрема, розмір посадового окладу начальника у штатному розписі на 2017 рік 3102 грн. (арк. спр. 51-54).

Позивачем подано відповідь на Відзив, в якому посилається на Тимчасовий штатний розпис Державної фітосанітарної інспекції Хмельницької області на 2016 рік, в якому посадовий оклад встановлений в розмірі 10338 грн. Вказує, що зазначений штатний розпис введений в дію з 01.05.2016 та жодного разу не змінювався.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, так і заперечень, та оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1092 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна ветеринарна та фітосанітарна служба і Державна фітосанітарна інспекція Хмельницької області були реорганізовані, а їхніми правонаступниками стали, відповідно, Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду віл 05.09.2017 по справі №822/1517/17, залишеною без змін 10 жовтня 2017 року ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду (котра набрала законної сили з моменту її проголошення), визнано протиправним та скасовано наказ Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України від 03 жовтня 2016 року №1065-к "Про звільнення ОСОБА_1А." та наказ №1071-к від 02 листопада 2016 року "Про внесення змін до наказу Держветфітослужби від 03.10.2016 року №1065 "Про звільнення ОСОБА_1А." Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України.

Відповідно до листа від 26.09.2018 позивач звернувся з вимогою до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (а також із копією цього листа до ліквідаційної комісії Державної фітосанітарної інспекції Хмельницької області та до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області), та просив вирішити питання щодо погашення заборгованості з виплати заробітної плати за період з 06.11.2017 по 30.09.2018, виплати у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю та компенсації за 75 днів невикористаної відпустки (арк. спр. 6).

Голова комісії з реорганізації Державної фітосанітарної інспекції Хмельницької області листом від 12.10.2018 за №27 повідомив позивача, що Державна фітосанітарна інспекція Хмельницької області знаходиться в стані припинення, і не має на своїх рахунках жодних коштів. Поступлення коштів не планується. На даний час функціонує Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області, яке є правонаступником Державної фітосанітарної інспекції Хмельницької області та отримує належне бюджетне фінансування своєї діяльності. Запропоновано звернутись до Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області щодо виплати заборгованості по заробітній платі (арк. спр.38 ).

Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області листом від 12.10.2018 за №22/03.01-05/5302 повідомило позивача, що управління, як правонаступник Державної фітосанітарної інспекції Хмельницької області, може виплатити заборгованість по заробітній платі тільки за відповідним рішенням суду (арк. спр. 37).

Відповідно до п.3-4 ч.1 ст.7 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII) державний службовець має право на належні для роботи умови служби та їх матеріально-технічне забезпечення; оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу .

Такому його праву кореспондує обов'язок керівника державної служби створювати умови для виконання державними службовцями своїх посадових обов'язків та їх матеріально-технічне забезпечення (п.12 ч.2 ст.17 Закону № 889-VIII).

Згідно із ст.50 Закону №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов'язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення).

Отже, згідно вказаних норм право державного службовця на отримання заробітної плати пов'язано з фактом зайняття ним посади державної служби.

За змістом ст.5 Закону № 889-VIII дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як вже зазначалось, постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.09.2017 по справі №822/1517/17, якою визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення позивача, набрала законної сили 10 жовтня 2017 року коли була проголошена ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Отже, позивач був фактично поновлений на державній службі, а тому мав право на отримання заробітної плати, відповідно до займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу.

Зазначене не спростовує факт прийняття Державною ветеринарною та фітосанітарною службою України наказу від 10 квітня 2018 року про скасування наказів про звільнення позивача на підставі рішення суду по справі №822/1517/17, а також нездійснення обліку робочого часу позивача до 18.06.2018 (арк. спр. 28, 30).

Проте з моменту скасування наказів про звільнення позивача заробітна плата йому не нараховувалась і не виплачувалась, що не заперечується сторонами.

Суд вважає, що за наслідками скасування вказаних вище наказів про звільнення роботодавець обтяжений обов'язком відновити правове становище працівника, яке існувало до звільнення, в тому числі нараховувати і виплачувати йому заробітну плату.

Тому суд приходить до висновку, що після скасування наказів про звільнення позивача, відповідач був зобов'язаний нараховувати та виплачувати йому заробітну плату.

Згідно Інформації щодо проведених виплат ОСОБА_1 за період з листопада 2017 по жовтень 2018, оформленій листом Державної фітосанітарної інспекції Хмельницької області, ОСОБА_1, начальник Державної фітосанітарної інспекції Хмельницької області, згідно листків непрацездатності, з 21.09.2016 по 03.11.2017 перебував на лікарняному. З 06.11.2017 року ОСОБА_1 вийшов на роботу. З 16 листопада 2017 року по 20 грудня 2017 року він знову перебував на лікарняному. В лютому 2018 року працівник ще раз перебував на лікарняному 10 днів. Станом на 01.10.2018 року ОСОБА_1 сплачено лікарняні за рахунок коштів фонду соціального страхування за період з 16.11.2017 по 26.11.2017, з 27.11.2017 по 20.12.2017 та за період з 14.02.2018 по 23.02.2018 (арк. спр. 17-18). Зокрема, перерахування позивачу лікарняних за лютий 2018 року з одночасним утриманням податку з доходів та військового збору підтверджується платіжними дорученнями №1-3 від 27.09.2018 (арк. спр. 25-27).

При цьому, відповідно до ч.2 ст.22 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування" №77-VIII оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання за рахунок коштів роботодавця здійснена позивачу не була.

Також до заборгованості позивач включає невикористану відпустку з 01.10.2018 по 31.10.2018.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Отже, для здійснення такої компенсації потрібне волевиявлення працівника, та дотримання обмежень, встановлених законодавством.

Суд звертає увагу на те, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат (аналогічна позиція вказана у п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013).

Відтак, заявлені позивачем вимоги про стягнення коштів, які сформовані ним як безпосередньо із заробітної плати, так і матеріального забезпечення у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та компенсації за невикористану відпустку з 01.10.2018 по 31.10.2018, фактично охоплюються загальним поняттям "заробітна плата".

Отже, ненарахування та невиплата відповідачем заробітної плати за період, що почався та триває з 06.11.2017, є протиправною бездіяльністю відповідача, а сума заробітної плати за зазначений період часу має бути нарахована та сплачена позивачу. Тому, враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною вказану бездіяльність відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд також дійшов висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача є саме зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заробітну плату (а не стягнення конкретної суми), оскільки, зокрема: 1) при нарахуванні та виплаті заробітної плати роботодавець, як податковий агент, здійснює відрахування із нарахованої заробітної плати податку з доходів та військового збору; 2) при обчисленні допомоги з тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання, а також компенсації за невикористану відпустку, необхідним є дотримання норм законодавства, що регулюють вказані виплати; 3) допомога з тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання частково позивачу виплачена - за рахунок коштів фонду, згідно норм Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування" № 77-VIII.

Крім цього, суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено повноваження щодо нарахування і виплати заробітної плати.

При цьому позивач помилково вважає, що його заробітна плата має обчислюватись відповідно до Тимчасового кошторису на 2016 рік, оскільки нездійснення нарахування та виплати заробітної плати мало місце з 06.11.2017.

Згідно з ст.13 Закону України "Про оплату праці", оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Відповідно до п.30 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України, кошторис - це основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Отже, нарахування і виплата заробітної плати здійснюється відповідно до кошторисів, чинних у відповідні періоди (зокрема, відповідач надає штатний розпис на 2017 рік (арк. спр. 54), розмір складових заробітної плати якого відрізняється від штатного розпису за 2016 рік), що потрібно враховувати.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, адже з урахуванням встановлених обставин у цій справі, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання нарахування та виплати заробітної плати, а не стягнення конкретної суми, яку у цьому випадку неможливо вирахувати. Крім цього, це є обов'язком роботодавця щодо розрахунку суми виплати, якою є зарплата з урахуванням лікарняних за перших 5 днів кожного випадку хвороби, компенсації за невикористану відпустку у випадку права на це, індексація, інше. При цьому, суб'єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при ненарахуванні та невиплаті заробітної плати позивачу після поновлення ОСОБА_1 за судовим рішенням, тому позов задовольняється частково, що підтверджено доказами, які перевірено судом.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, так як справа стосується стягнення заробітної плати, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області щодо ненарахування та невиплати заробітної плати ОСОБА_1, яка почалась і триває з 06 листопада 2017 року.

Зобов'язати Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 06.11.2017 по час фактичної виплати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 грудня 2018 року

Позивач:ОСОБА_1 (вул. Купріна,48, м.Хмельницький, Хмельницька область,29000 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області (вул. Шевченка, 53, м.Хмельницький, Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 40358308)

Головуючий суддя ОСОБА_2