Справа № 824/1154/18-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/1154/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (позивач) просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецької області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, як судді у відставці з 01.02.2018 року;

- зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в Головному управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує довічне грошове утримання, як суддя в розмірі 90% грошового утримання судді.

Також вказав, що з 01 січня 2018 року змінився розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

30.07.2018 року позивач звернулася до посадових осіб відповідача із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року. Відповідач листом від 22.08.2018 року № 22186/09 повідомив позивача про проведення такого перерахунку з 01.08.2018 року, а не з 01.01.2018 року. Обґрунтовує таке рішення набранням чинності Закону України "Про ефективне управління майновими правами власників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" (далі Закон 2415-VIII), який набрав чинності 22.07.2018 року.

На думку позивача, рішенням відповідача грубо порушено його право на проведення спірного перерахунку з 01.01.2018 року.

Позивач вважає таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо здійснення перерахунку пенсії протиправною, а тому, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

07.12.2018 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на позов, що відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку довічного грошового утриманні судді у відставці з 01 січня 2018 року діяв правомірно.

Зокрема, відповідач посилаючись на п. 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2018 року №3-1 зазначав, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою (вказував, що у такому разі, такий перерахунок мав би проводитись з 01.02.2018 року).

Разом із цим, вказував, що згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи вищенаведені обставини, відповідач вважає, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

13.12.2018 року позивач направила на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі. Крім того, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а. с. 31).

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову, надав пояснення суду по суті спору, а також клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, суддя у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з 06.10.2016 року, отримує довічне грошове утримання, як суддя у відставці.

30.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної йому довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2018 року, виходячи із встановленого, прийнятим Законом України від 15 травня 2018 року №2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторських прав і (або) суміжних прав" із посадового окладу судді, відповідно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривень. (а. с. 12).

Разом із вказаною заявою позивач надав до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області довідку про суддівську винагороду територіального управління ДСА в Чернівецької області № 42 від 16.08.2018 року. (а.с. а. с. 25 зворотній бік).

Із змісту вказаної довідки вбачається, що станом на 01 січня 2018 року змінився розмір суддівської винагороди, зокрема: змінився посадовий оклад, а також доплата за вислугу років з урахуванням підняття прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (а. с. 25 зворотній бік)

Листом № 22186/09 від 22.08.2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надано позивачу відповідь на його звернення, в якій зазначено, що відповідно до п. 2 розділу ІІІ Порядку 3-1 до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Вказано, що відповідно до пп. 6 п. 6 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" 17-74-VIII від 06.12.2016 року, згідно якими слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року" (згідно з ст. 7 Закону України Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" 1762,00 грн.).

Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 року №3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України передбачено, що звернення з перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зазначено, що згідно з додатком 2 до Порядку № 3-1 у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка подається для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, вказується підстава видачі: особовий рахунок за певний місяць відповідного року. (а. с. 13).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем проведено перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці з 01 серпня 2018 року, а не з 01 січня 2018 року, що і є спірним у даній справі.

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Статтею 1 Конституції України визначено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно статті 22 Конституції України, Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 Стаття 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини є Закон України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 року з врахуванням рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року та Закону України "Про судоустрій та статус суддів України" № 1402-VIII від 20.06.2016 року (далі - Закон № 2262 - ХІІ).

Статтею 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VIII у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.12.2015 року з врахуванням пункту 4 рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 року за № 4-рп/2016 визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною 4 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Із змісту вказаної норми вбачається, що довічне грошове утримання судді у відставці залежить від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення № 8-рп/20р5 від 11 жовтня 2005 року, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3- рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає і положенням Європейської хартії про статус суддів, яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці, має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Згідно пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року за №4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

З цього приводу суд зазначає, що статтею 147 Конституції України визначено, що Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Діяльність Конституційного Суду України ґрунтується на принципах верховенства права, незалежності, колегіальності, гласності, обґрунтованості та обов'язковості ухвалених ним рішень i висновків.

Статтею 151-2 Конституції України передбачено, що Рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Виходячи з змісту статті 151-2 Конституції України, а також позиції висловленої у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Статтями 6-7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України", Конституцією України та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Судом встановлено, що згідно рішення відповідача - ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області протокол № 6099 від 10.10.2016 року на підставі заяви позивача від 06.10.2016 року, подання Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.10.2016 року позивачу - ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді з 06.10.2016 року.

30.07.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернутися до ГУ Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної йому довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2018 року, виходячи із встановленого, прийнятим Законом України від 15 травня 2018 року №2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторських прав і (або) суміжних прав" із посадового окладу судді, відповідно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 1762 грн. (а. с. 12).

Проте, відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 1 січня 2018 року.

21.07.2018 року у газеті "Голос України" опубліковано Закон України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних" від 15.05.2018 року № 2415-VIII.

Даним законом внесено зміни до Закону України "По внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII, зокрема, в абзаці другому пункту 3 розділу ІІ слово та цифри "1600 гривень" замінено словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Отже, дію цього Закону поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01 січня 2017 року.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 1600 гривень.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривень.

Таким чином, із 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не вірно тлумачить норми Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Безпідставними є й посилання відповідача на п. 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2018 року № 3-1.

Разом із тим, суд звертає увагу відповідача на те, що згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області № 42 від 16.08.2018 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданій ОСОБА_1 встановлено, що вказана довідка видана для перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням прийнятого Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" яким із 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який становить 1762 грн.

Отже, Територіальне управління Державної судової адміністрації складаючи відповідну довідку та визначаючи розмір суддівської винагороди, яка враховується при призначенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходило із прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн., як визначено Законом.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області в перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 року по 01.08.2018 року, виходячи із прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн., є протиправною.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 3-4 ст. 245 КАС України).

Із змісту вказаних норм видно, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин у випадку, якщо своїми незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкт владних повноважень порушує такі права, свободи та інтереси осіб. Приблизний перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність відмови щодо перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 року по 01.08.2018 року, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 125 від 16.11.2018 року. (а. с. 6).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 704,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-80, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецької області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, як судді у відставці з 01.02.2018 року.

3. Зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.02.2018 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Оренбурзька, 7А, м. Чернівці, 58022, ).

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області вул. Оренбурзька, 7А, м. Чернівці, 58022, .

Суддя П.Д. Дембіцький