Справа № 161/12638/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3846/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Чопко Ю.Т.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року з питань контролю за виконанням судового рішення у справі № 161/12638/17 (ухвала постановлена о 10:39 год. у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Кирилюк В.Ф., повний текст ухвали виготовлено 26 жовтня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку йому пенсії та зобов'язати відповідача провести йому перерахунок та виплату пенсії відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23 грудня 2015 року № 900, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки від 31 травня 2017 року № 2790 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, виданої Ліквідаційною комісією УМВС України у Волинській області, з 01 січня 2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року позов було задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо непроведення ОСОБА_2 перерахунку пенсії з 13 червня 2017 року. Зобов'язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 13 червня 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 01 січня 2016 року до 12 червня 2017 року залишено без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 та ГУ ПФУ у Волинській області оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2018 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Волинській області залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо непроведення ОСОБА_2 перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року. Зобов'язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату його пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01 січня 2016 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2018 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо невиконання у повному обсязі рішення суду. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо повного виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2018 року. Зобовязано ГУ ПФУ у Волинській області подати звіт про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2018 року протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали суду.

27 серпня 2018 року ГУ ПФУ у Волинській області подало до Луцького міськрайонного суду Волинської області звіт про виконання постанови апеляційного суду.

18 вересня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд звіту відповідача, в якій просив суд накласти на керівника відповідача штраф у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та встановити новий строк для подання звіту в один місяць.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 26 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_2 про розгляд звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду задоволено частково. Встановлено для ГУ ПФУ у Волинській області новий строк для подання звіту про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2018 року тривалістю чотири місяці з дня набрання даною ухвалою законної сили. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що відсутність у ГУ ПФУ у Волинській області відповідного бюджетного фінансування на виплату йому перерахованої пенсії є правомірною підставою для невиконання відповідачем своїх обовязків і рішення суду. Посилання суду першої інстанції на норми постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» також вважає безпідставним, оскільки суд зобовязав ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок його пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а не цієї постанови, яка, крім того, набула чинності лише 24 лютого 2018 року, а тому не регулює спірних правовідносин.

Позивач в судове засідання не прибув, але був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, тому суд вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву ОСОБА_2, виходив з того, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право позивача на отримання належних йому коштів. Тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення на керівника ГУ ПФУ у Волинській області штрафу. Разом з тим, зважаючи, що відповідач зробив відповідний бюджетний запит на отримання коштів, суд вважав за необхідне встановити новий строк для подання звіту про виконання судового рішення тривалістю чотири місяці, який буде охоплювати наступний бюджетний період.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правові норми, закріплені у частині першій статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 КАС України, якою визначено вимоги до змісту постанови суду апеляційної інстанції, де передбачено, що у резолютивній частині постанови зазначається, зокрема, встановлення судом строку для подання субєктом владних повноважень відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Проаналізувавши положення наведених норм КАС України в їх системному звязку, суд приходить до висновку, що питання про зобов'язання суб'єкта владних повноважень відповідача у справі подати суду звіт про виконання постанови суду вирішується цією ж постановою при розгляді справи по суті, а не на підставі заяви позивача після завершення розгляду справи.

Таким чином, судовий контроль за виконанням судового рішення суд може встановити лише під час прийняття постанови у справі.

При цьому, такі процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об'єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Тобто зобов'язання суб'єкта владних повноважень відповідача у справі подати суду звіт про виконання постанови суду є правом, а не обовязком суду.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права містяться в постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а (адміністративне провадження № К/9901/ 43354/18).

Таким чином, враховуючи, що при ухваленні апеляційним судом постанови від 03 травня 2018 року не було встановлено для ГУ ПФУ у Волинській області строку подання звіту про виконання судового рішення, суд приходить до висновку, що здійснення в подальшому заходів контролю за виконанням рішення, визначених статтею 382 КАС України, є неможливим, а тому суд першої інстанції не вправі був застосовувати такі заходи.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до частин першої-другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційний суд має повноваження за певних обставин виходити за межі вимог і доводів апеляційної скарги, однак рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Тому, враховуючи, що апеляційну скаргу подано позивачем, який не згідний із судовим рішенням в частині обсягу та видів вжитих заходів контролю, а також, що судовий контроль міг бути встановлений лише під час прийняття рішення по суті спору, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції, а тому відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року з питань контролю за виконанням судового рішення у справі № 161/12638/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 28 грудня 2018 року