Справа № 607/17545/18
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3745/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

суддя у І інстанції Ромазан В.В.,

час ухвалення рішення 13 год. 35 хв.,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 9 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

5 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила скасувати постанову серії ЕАВ №561223 від 27 серпня 2018 року, винесену поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП) Гук О.В., згідно з якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., та закрити провадження у справі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 листопада 2018 року у справі № 607/17545/18 позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачці не було відомо про належність його транспортного засобу до типу «вантажний». Відповідач не надав доказів про те, що ОСОБА_1 була ознайомлена із обліковою карткою її приватного транспортного засобу, складеною органом, що здійснював державну реєстрацію транспортного засобу. Належний позивачці автомобіль, виходячи із даних, зазначених у свідоцтві про його реєстрацію, є «фургон малотоннажний - В» і може належати до легкових транспортних засобів.

У апеляційній скарзі УПП просить зазначене судове рішення скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову повністю. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що реєстраційні відомості щодо транспортного засобу позивачки дають підстави вважати його вантажним автомобілем незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, із строком експлуатації більше 2-х років, який підлягає обов'язковому технічному контролю кожні два роки. Тому підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не було.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 та частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до оспорюваної постанови серії ЕАВ №561223 від 27 серпня 2018 року ОСОБА_1 27 серпня 2018 року о 9 год. 28 хв. по вул. Гетьмана Мазепи у м. Тернополі керувала автомобілем НОМЕР_1, у якого не працював лівий стоп-сигнал, і при перевірці документів у неї було виявлено відсутність полісу обов'язкового технічного контролю, чим порушено вимоги статті 37 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон № 3353). Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у відповідного працівника УПП повноважень на винесення оскаржуваної постанови та встановив, що суть даного публічно-правового спору зводиться до встановлення факту чи відноситься транспортний засіб позивачки до таких, що підлягає обов'язковому технічному контролю, із чим погоджується апеляційний суд.

Згідно із пунктом 31.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язкового технічного контролю (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Положеннями частини 3 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Приписами частини 5 статті 14 Закону № 3353 передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 35 Закону № 3353 передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

За правилами частини 2 статті 35 вказаного Закону обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу «України».

Частиною 7 статті 35 Закону № 3353 встановлено, що періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Відповідно до визначень термінів, наведених у статті 1 Закону № 3353:

автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів;

автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більш ніж дев'ять з місцем водія включно».

Згідно із вимогами частини 3 статті 19 зазначеного Закону при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій, тощо).

Приписами частини 4 статті 19 цього ж Закону передбачено, що при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційний документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований, санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Відповідно до облікової картки транспортного засобу позивачки, транспортний засіб марки «Ford Tranzit Connect» р.н.з НОМЕР_4, 2005 року випуску, належить до типу транспортних засобів - вантажний, тип кузова фургон малотоннажний, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого 1 ВРЕР УДАІ УМВСУ в Тернопільській області, транспортний засіб марки «Tranzit Connect» р.н.з НОМЕР_2, 2005 року випуску, власником якого є ОСОБА_1, віднесено до типу транспортних засобів «Фургон малотоннажний - В».

На переконання апеляційного суду, зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 тип транспортного засобу ОСОБА_1 «Фургон малотоннажний - В» свідчить саме про те, що він є вантажним транспортним засобом, оскільки містить вказівку на його вантажопідйомність, а не пасажиромісткість, що у повній мірі узгоджується із відомостями облікової картки транспортного засобу позивача.

Відтак, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що у зазначеному свідоцтві серії НОМЕР_3 відсутній запис про належність транспортного засобу до вантажних транспортних засобів, а отже відсутність у позивачки відомостей про необхідність обов'язкового технічного контролю такого з огляду на приписи частини 7 статті 35 Закону № 3353.

Таким чином, слід погодитися із доводами апелянта про те, що транспортний засіб позивачки є вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тонни, із строком експлуатації більше 2-х років, який відповідно до частини 7 статті 35 Закону № 3353 підлягає обов'язковому технічному контролю кожні два роки.

Відтак, на переконання апеляційного суду, у відповідача були належні правові та фактичні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка передбачена частиною 3 статті 121 КУпАП, тобто за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, та допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, таким обставинам. Відтак, оскаржуване рішення суду першої інстанції слід скасувати та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 311, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 9 листопада 2018 року у справі № 607/17545/18 та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 27 грудня 2018 року.