Справа № 160/8542/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року

Справа № 160/8542/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Система» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Система» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2018 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2018 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2018 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за результатами фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СИСТЕМА» з питань дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, контролюючим органом складено акти №0330/04/36/14/РРО/37453888 від 22.08.2018 року (номер бланка 001051); №0331/04/36/14/РРО/37453888 від 22.08.2018 року (номер бланка 001053); №0332/04/36/14/РРО/37453888 від 22.08.2018 року (номер бланка 001052), на підставі висновків яких 05 вересня 2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення №, №, № про стягнення з позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.1. та п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР. На думку позивача, вказані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню як протиправні, оскільки операції з переказу коштів, які виконує ТОВ «ФК «СИСТЕМА», не є розрахунковими операціями в розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що унеможливлює застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 1 статті 17 даного Закону України.

Ухвалою суду від 19.11.2018 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду на 17.12.2018 року на 11:00 год.

Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали.

Відповідач – Головне управління ДФС у Дніпропетровській області проти задоволення позову заперечував, подав до суду відзив, який залучений до матеріалів справи та в якому відповідач пояснив, що в ході проведення фактичної перевірки було встановлено проведення розрахункової операції без застосування РРО, КОРО та РК та без видачі відповідного розрахункового документа на суми 100 грн., 70 грн. та 50 грн., у зв’язку із чим до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції у відповідності до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Тобто, оскаржувані рішення винесено відповідачем обґрунтовано на підставі чинного законодавства та у межах наданих повноважень.

Сторони у судове засідання 17.12.2018 року не з’явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалах справи, подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України).

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з’явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

З огляду на положення частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

На підставі наказів Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 20.08.2018 року №4750-П, від 20.08.2018 року №4751-П, від 20.08.2018 року №4752-П «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ФК «Система» проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СИСТЕМА» з питань дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, за адресами: м. Дніпро, проспект Гагаріна, 43; м. Дніпро, проспект Гагаріна, 31; м. Дніпро, проспект Гагаріна, 8а.

За результатами проведеної фактичної перевірки складено акти №0330/04/36/14/РРО/37453888 від 22.08.2018 року (номер бланка 001051); №0331/04/36/14/РРО/37453888 від 22.08.2018 року (номер бланка 001053); №0332/04/36/14/РРО/37453888 від 22.08.2018 року (номер бланка 001052), в яких відображено встановлені порушення, а саме: проведення розрахункової операції без застосування РРО, КОРО та РК та без видачі відповідного розрахункового документа на загальну суму 100 грн., 70 грн. та 50 грн. відповідно.

Згідно з наведеною у вказаних актах інформацією, при проведенні розрахункових операцій не були застосовані реєстратори розрахункових операцій з причин їх відсутності, чим, на думку перевіряючих, позивачем були порушені норми п.1. та п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року № 265/95-ВР.

На підставі висновків вказаних актів контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 05.09.2018 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за платежем «штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів» у сумі 100,00 грн.;

- № від 05.09.2018 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за платежем «штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів» у сумі 50,00 грн.;

- № від 05.09.2018 року про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за платежем «штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів» у сумі 70,00 грн.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при винесенні рішення виходить з наступного.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року N 265/95-ВР (надалі – Закон №265/95-ВР).

У статті 2 Закону №265/95-ВР визначено, що реєстратор розрахункових операцій - це пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу. До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо; місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, суб’єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов’язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Судом встановлено, що позивач є небанківською фінансовою установою, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серія ФК№279 від 21.04.2011 року. Основним видом господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Система» є переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Вказаний вид діяльності здійснюється на підставі Ліцензії Національного Банку України на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків №29 від 23.10.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що господарську діяльність позивач здійснює за допомогою програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС або термінали) та відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, а також відповідних постанов Національного банку України та інших нормативних документів.

Статтею 2 Закону N 265/95-ВР встановлено, що програмно-технічний комплекс самообслуговування застосовується у значенні, наведеному в Законі України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»; розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Отже, технічні особливості ПТКС полягають у тому, що сам по собі ПКТС - це частина системи до якої входять сервер фінансової компанії, комп’ютерна система фінансової компанії, разом із програмним забезпеченням, що забезпечує сам переказ.

З наведеного суд робить висновок, що ПТКС- це програмно-технічний комплекс самообслуговування – пристрій, що дає змогу користувачеві здійснювати операції з ініціювання переказу коштів, а також виконувати інші операції відповідно до функціональних можливостей цього пристрою без безпосередньої участі оператора (касира).

Тобто, ПТКС виконує лише частину операції з усього циклу операції з переказу коштів. Суть функції ПТКС полягає в прийнятті готівкових коштів для переказу. Отже, це лише частина операції за якою слідують інкасація, фінансовий моніторинг та безпосередньо сам переказ.

Так, загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року N 2346-III (надалі – Закон №2346-III).

Відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону №2346-III, переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно з пунктом 8.5 статті 8 Закону №2346-III, строки проведення переказу за допомогою платіжних інструментів, крім встановлених пунктами 8.1-8.4 цієї статті, визначаються правилами платіжної системи та договорами, що складаються між учасниками та користувачами платіжної системи. Строк виконання міжбанківського переказу, що здійснюється на підставі клірингових вимог, не може перевищувати строк, установлений пунктом 8.4 цієї статті.

Таким чином, за місцем прийняття готівкових коштів, тобто за місцем розташування ПТКС, не здійснюється будь яких розрахункових операцій, оскільки не здійснюється продажу товарів, робіт, послуг; не надається послуга з переказу коштів, оскільки момент отримання послуги з переказу коштів не пов'язаний у часі з моментом внесення грошових коштів до ПТКС. Час надання послуги пов'язаний з моментом зарахування грошових коштів на рахунок отримувача.

Отже, операції з переказу коштів, які виконує Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Система», не є розрахунковими операціями в розумінні Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що в свою чергу унеможливлює застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, в силу статті 16 Закону №2346-III, до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Операція внесення платниками готівкових коштів в ПТКС позивачем для їх подальшого переказу супроводжується видачею платнику відповідної квитанції про внесення готівки до ПТКС, що підтверджується матеріалами справи.

Обов'язок використовувати реєстратори розрахункових операцій для позивача встановлено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій» № 569-VIII від 01 липня 2015 року (далі – Закон № 569-VIII), який набув чинності 23 липня 2015 року. Вказаним Законом були внесені зміни до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Зокрема, Законом № 569-VIII було внесено зміни до статті 9 Закону № 265/95-BP, якими встановлено вимоги щодо застосування РРО при виконанні операцій з приймання готівки для подальшого її переказу небанківськими фінансовими установами, відповідно до якої реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при виконанні банківських операцій, крім операцій комерційних агентів банків та небанківських фінансових установ з приймання готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування, за винятком програмно-технічних комплексів самообслуговування, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.

За приписами пунктів 1, 2, 3 Постанови правління Національного банку України «Про врегулювання питань щодо приймання готівки для подальшого переказу» від 12.02.2013 року №42, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 березня 2013 року за № 372/22904, операції з приймання готівки в гривнях для подальшого її переказу (далі - операції з приймання готівки) за допомогою платіжних пристроїв та через пункти приймання готівки (робоче місце працівника, облаштоване технічним пристроєм із відповідним програмним забезпеченням, який дає змогу працівникові сформувати електронний документ на переказ готівки та забезпечує оброблення і передавання інформації до банку/платіжної організації платіжної системи в режимі реального часу) здійснюють виключно: банки; комерційні агенти банків - юридичні особи, які уклали агентські договори з банками; небанківські фінансові установи, які відповідно до законодавства України отримали ліцензію відповідного органу на переказ коштів і є платіжними організаціями та/або учасниками платіжної системи та здійснюють свою діяльність відповідно до узгоджених Національним банком України правил платіжної системи.

Операції з приймання готівки здійснюються з урахуванням валютного законодавства України.

Комерційні агенти банків та небанківські фінансові установи зобов'язані: 1) відкрити в банку/банках окремий поточний рахунок/рахунки для зарахування готівки в гривнях, прийнятої для подальшого її переказу; 2) забезпечити зарахування готівки в гривнях, прийнятої для подальшого її переказу, на окремий поточний рахунок/рахунки, відкритий у банку/банках.

Комерційний агент банку перераховує кошти з окремого поточного рахунку виключно банку, з яким укладено агентський договір.

Комерційні агенти банків зобов'язані зазначати в касовому документі (квитанція/чек тощо), що видається платнику за результатами здійснення операції з приймання готівки для подальшого її переказу, інформацію щодо найменування комерційного агента та банку, від імені якого цей комерційний агент надає послуги.

Вищенаведені норми свідчать, що операції з приймання готівки в гривнях для подальшого її переказу здійснюють виключно: банки (комерційні агенти банків - юридичні особи, які уклали агентські договори з банками); небанківські фінансові установи, які відповідно до законодавства України отримали ліцензію відповідного органу на переказ коштів і є платіжними організаціями та/або учасниками платіжної системи та здійснюють свою діяльність відповідно до узгоджених Національним банком України правил платіжної системи.

Відповідно до пункту 1.32-2 статті 1 Закону №2346-III, програмно-технічний комплекс самообслуговування - пристрій, що дає змогу користувачеві здійснювати операції з ініціювання переказу коштів, а також виконувати інші операції відповідно до функціональних можливостей цього пристрою без безпосередньої участі оператора (касира).

Тобто, ПКТС - це не місце проведення розрахункових операцій, а місце ініціювання переказу коштів.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення, відповідачем не було враховано, що операції з переказу коштів, які виконував позивач, не є розрахунковими операціями в розумінні Закону №265/95-ВР, а натомість регулюються Законом №2346-III.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірність своїх дій та обґрунтованість винесених податкових повідомлень-рішень, що є підставою для задоволення позову.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 73-78, 90, 139, 243, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Система» (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Мечникова, 12/10, ) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49047, м. Дніпро, вул. Симферопольська, буд. 17-А, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 05.09.2018 року, № від 05.09.2018 року та № від 05.09.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Система» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 5286,00 грн. (п’ять тисяч двісті вісімдесят шість гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева