Справа № 761/23209/17
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/119/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західної залізниці» до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, Виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року позивач ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західної залізниці» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (далі – відповідач 1), Виконавчий комітет Коростенської міської ради (далі – відповідач 2) про визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що позивачем згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом вищезазначеного періоду надаються послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції Коростень. Згідно ЗУ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», визначений, як владна управлінська функція відповідачів, їх обов’язок відшкодувати залізниці витрати на перевезення пільгових категорій громадян. Позивачем було надано послуги по перевезенню зі станції Коростень пасажирів, які користуються пільгами, на суму 3621538,03 грн., проте відповідачем 1 безпідставно не підписані направлені залізницею акти розрахунків та не відшкодовано витрат залізниці, оскільки всупереч чинній державній програмі уповноважений державою головний розпорядник коштів ухиляється від виконання відповідної частини своїх зобов’язань, визначених державною програмою, відмовляючи в компенсації залізниці витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, При цьому, відповідно до п.п. 17 п. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування», п. 4 ст. 75, пп. «ґ» п. 3 ст. 91 Бюджетного кодексу України відповідач 2 мав передбачити у районному бюджеті кошти на компенсаційні виплати позивачу за пільговий проїзд окремих категорії громадян. Отже, відповідач 1 в порушення пунктів 3, 5, 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, не проводив реєстрації додаткових зобов'язань та щомісячно не інформував відповідну райдержадміністрацію про вартість фактично здійснених послуг, наданих позивачем, а відповідач 2 при затвердженні бюджету на 2016 рік не виділив кошти на компенсаційні виплати за пільговий проїздж окремих громадян залізничним транспортом. а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним адміністративним позовом.

Тому, позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Коростенської міської ради в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці місцевого бюджету м. Коростень на 2016 рік; визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 року № 256, а саме, щодо не реєстрації за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по м. Коростень за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Виконавчому комітету Коростенської міської ради; стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області як головного розпорядника коштів місцевих бюджетів на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західної залізниці» 3621538,03 грн. витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та судові витрати.

Ухвалою судді Гуменюк А.І. від 06.07.2017 року було відкрито провадження у справі.

Розпорядженням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2017 року здійснено перерозподіл даної справи у зв’язку із звільненням судді Гуменюк А.І. у відставку.

Ухвалою судді Піхур О.В. від 27.11.2017 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою від 18.04.2018 року справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 18.04.2018 року залучено Виконавчий комітет Коростенської міської ради як другого відповідача по справі.

Разом з цим учасникам справи було встановлено строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи – розписка представника позивача від 18.04.2018 року.

Відповідач 1 про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи – рекомендоване повідомлення, яке представник отримав 14.05.2018 року.

Відповідач 2 про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи – рекомендоване повідомлення, яке представник отримав 14.05.2018 року.

16.07.2018 року відповідачем 2 надано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, зазначив, що видатки місцевих бюджетів на компенсацію витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, інших, передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Видатки на надання компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян враховуються щорічно виходячи з фінансових можливостей держави у загальному обсязі субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку, інших, передбачених законодавством пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян і розподіляються між місцевими бюджетами за єдиною для всіх регіонів методикою. Загальний обсяг затвердженої у Державному бюджеті України субвенції між містами та районами розподіляється на рівні області при затвердженні обласних бюджетів. Перерахування коштів субвенції здійснюється на підставі фактично зареєстрованих зобов'язань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 «По затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» згідно з нормативами, встановленими Міністерством фінансів України, які щорічно переглядаються та затверджуються один раз на рік, та постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та компенсацій». Щороку обсяг зазначеної субвенції з державного бюджету, що передбачається для області, забезпечує не більше, ніж 50 відсотків до потреби. Управління праці та соціального захисту населення виконкому Коростенської міської ради, як розпорядник бюджетних коштів, керуючись Бюджетним кодексом України бере бюджетні зобов'язання та здійснює платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік Державною казначейською службою України, а витрачання бюджетних коштів на цілі, що не відповідають бюджетним асигнуванням є нецільовим використанням.

Кожного місяця фінансове управління виконавчого комітету Коростенської міської ради подає звіт до Департаменту фінансів Житомирської облдержадміністрації про нараховані суми, заборгованість та потребу в коштах на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян, інших передбачених законодавством пільг, а також раз у рік подається розрахунок потреби, який проводиться фінансовим управлінням виконавчого комітету Коростенської міської ради разом з управлінням. Вважає, що даний спір не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства, тому що між сторонами склалися зобов'язання цивільно-правового характеру, відповідач не виконує ніяких адміністративно-розпорядчих функцій, тому спір підвідомчий господарському суду.

26.07.2018 року позивачем надано відповідь на відзив, відповідно якого позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідно до ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Пунктом 3 частини 6 ст. 12 КАС України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Пільги з безоплатного користування приміським транспортом окремих категорій громадян передбачені: Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"; Законом України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні"; Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 року № 354 "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування.

Обов'язок Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської Ради відшкодувати Позивачу витрати на перевезення пільгових категорій громадян, визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Законом України "Про залізничний транспорт", Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, позивачем згідно діючого законодавства щодо пільг, компенсацій і гарантій протягом вищезазначеного періоду надаються послуги по пільговому перевезенню окремих категорій громадян у приміському сполученні зі станції Коростень, які користуються пільгами, на суму 3621538,03 грн.

На підтвердження розміру витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, залізницею надсилались на адресу відповідача рахунки за період із 01 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р, а також акти звіряння розрахунків та реєстри перевезених пільговиків.

Частиною 5 ст. 9 Закону України “Про залізничний транспорт” визначено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті “б” пункту 4 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вказаний Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. №256 “Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”.

Відповідно до п. 2, 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій (далі по тексту - Порядок), передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до п.4-6 Порядку перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним - компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком.

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

У разі виникнення додаткових зобов’язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до ст. ст. 116, 117 Конституції України забезпечення проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту населення та розробка проекту закону України “Про державний бюджет України” покладено на Кабінет Міністрів України, постанови і розпорядження якого є обов’язковими для виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно Законом про Державний бюджет України. Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, використання доведених коштів на інші цілі призводить до їх нецільового використання.

Статтею 23 Бюджетного кодексу України також передбачено, що будь-які бюджетні зобов’язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються Законом України “Про Державний бюджет України” у порядку, визначеному цим Кодексом та з врахуванням фінансової спроможності держави.

Районне управління праці та соціального захисту населення є розпорядником коштів Державного бюджету нижчого рівня, і лише в обсягах встановлених Законом України “Про державний бюджет України” на відповідний рік.

Кошти, які надходять з державного бюджету у вигляді субвенцій місцевим бюджетам мають цільовий характер, а тому відповідач не має права без відповідних бюджетних призначень здійснювати додаткове або непередбачене фінансування, оскільки такі дії відповідно до ст. 119 Бюджетного кодексу України розцінюються як нецільове використання коштів.

Зважаючи на те, що позивачем щомісячно протягом 2016 року надсилалися на адресу відповідача 1 розрахунки на відшкодування недоотриманих коштів за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян в розрізі категорій пільговиків та облікові форми відповідно до вимог, відповідач 1 на виконання пункту 6 Порядку повинен був надіслати інформацію щодо компенсування пільг, наданих залізницею відповідним категоріям громадян, фінансовим органам, які складають уточнені реєстри. Проте, відповідачем 1 в порушення вимог пункту 6 Порядку не були зареєстровані додаткові зобов'язання, чим порушено права позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею.

Оскільки відповідачем 1 не проводилось відшкодування витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, що користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах, за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у загальній сумі 3621538,03 грн., суд дійшов висновку, що зазначена сума підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідно ст. 28 ЗУ «Про місцеве самоврядування» складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету; підготовка і подання відповідно до районних, обласних рад необхідних фінансових показників і пропозицій щодо складання проектів районних і обласних бюджетів належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

На підставі отриманої інформації органи місцевого самоврядування вирішували б питання про фінансування зобов’язань як мінімум трьома шляхами: передбачення (збільшення) коштів по даній позиції у місцевому бюджеті; перерозподіл коштів за рахунок позицій, по яким не відбулось повного чи часткового освоєння коштів; реєстрація заборгованості за минулий період та включення її в кошторис наступного періоду.

Виконавчий комітет Коростенської міської ради при розробці місцевого бюджету міста Коростеня на 2016 рік не передбачив коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, Управління соціальної захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради не проводили реєстрації додаткових зобов’язань та щомісячно не інформували органи місцевого самоврядування про вартість фактично здійснених у поточному місяці послуг залізничним перевізником. В результаті, протягом 2016 року на розгляд Коростенської міської ради не виносилось питання.

Таким чином, відповідачі в цій частині не виконали вимоги п.ґ ст. 91 Бюджетного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.02 р. №256, Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2009р. №1359 чим порушили право позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею в повному розмірі.

Отже, протиправним є бездіяльність виконавчого комітету Коростенської міської ради і Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб’єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захистити шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб’єкта владних повноважень протиправними та зобов’язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб’єкта владних повноважень протиправною та зобов’язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб’єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб’єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб’єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до п.п.3-6 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб’єкта владних повноважень протиправними та зобов’язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб’єкта владних повноважень протиправною та зобов’язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб’єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб’єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Коростенської міської ради в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці місцевого бюджету м. Коростень на 2016 рік, визнання протиправними бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в частині невиконання вимог п.6 Порядку, а саме: в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 р. №256, а саме, не реєстрації за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по місту Коростень за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу виконкому Коростенської міської ради та стягнення з відповідача 1 на користь позивача 3621538,03 грн. витрат, які поніс позивач на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України, стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західної залізниці» судовий збір у розмірі 55923,07 грн.

Керуючись ст.ст. 5-9, 77, 139, 245, 246, 255, 295 КАС України; ст. ст. 95, 116, 117 Конституції України; ст. ст. 102 Бюджетного кодексу України; Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 р. №256 “Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету”, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (місто Київ, вулиця Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Південно-Західної залізниці» (місто Київ, вулиця Лисенка, 6, ) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (Житомирська обл., місто Коростень, вулиця Шевченка, 8, ), Виконавчого комітету Коростенської міської ради (Житомирська обл., місто Коростень, вулиця Грушевського, 22, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов’язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Коростенської міської ради в частині не передбачення коштів на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян при розробці місцевого бюджету м. Коростень на 2016 рік.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в частині невиконання вимог п.6 Порядку, а саме: в частині невиконання вимог пункту 6 «Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 р. №256, а саме, не реєстрації за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по місту Коростень за цей же період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу виконкому Коростенської міської ради.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західної залізниці» 3621538,03 грн. витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в дохід держави судовий збір в розмірі 55923,00 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 186 КАС України : апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення суду 21.12.2018 року.

Суддя