Справа № 243/6453/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2018 року

Київ

справа №243/6453/17

адміністративне провадження №К/9901/29542/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 243/6453/17

за позовом ОСОБА_2

до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2017 року (у складі судді Сидоренко І.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року (у складі колегії суддів Ястребової Л.В., Гаврищук Т.Г, Компанієць І.Д.),

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

19 липня 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач або ОСОБА_2) звернулась до суду з адміністративним позовом до Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач або Управління) про визнання протиправними дій відповідача в частині строку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі працюючого судді на відповідній посаді не з 01 січня 2017 року, а з 01 грудня 2016 року та скасування розпорядження від 15 грудня 2016 року № 887493 у цій частині, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі працюючого судді на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат, визнання протиправними дії відповідача в частині проведення утримування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за червень 2017 року суми 1118 грн. 07 коп. та скасування рішення відповідача від 03 травня 2017 року за № 89 та зобов'язання відповідача сплатити незаконну утриману суму 1118 грн. 07 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині строку проведення перерахунку ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі працюючого судді на відповідній посаді з 01 січня 2017 року, а не з 01 грудня 2016 року, та скасовано розпорядження № 887493 від 15 грудня 2016 року у цій частині.

Зобов'язано Слов'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі працюючого судді на відповідній посаді з 01 грудня 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Визнано протиправними дії Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині проведення утримування відносно ОСОБА_2 із щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за червень 2017 року суми 1118 грн. 07 коп. та скасовано рішення Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03 травня 2017 року за № 89.

Зобов'язано Слов'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сплатити ОСОБА_2 незаконно утриману суму 1118 грн. 07 коп. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що текст рішення від 03 травня 2017 року № 89 складено не за формою, визначеною положеннями Додатку № 1 до Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними. Також, у цьому рішенні некоректно процитовано положення частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV), а саме, не зазначено умови (випадки), коли суми пенсій, виплачених надміру можуть бути повернуті пенсіонером або стягнуті з нього, та яким органом (застосовано відповідачем посилання «на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду», в той час, як законодавчо передбачено «на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку»). До того ж, посилання відповідача, при прийнятті спірного рішення на Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 № 8-2 (із змінами та доповненнями), зареєстроване в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730 також є помилковим, оскільки воно втратило чинність згідно постанови Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року № 40/26485.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та на порушення норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 09 жовтня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 243/6453/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 18 грудня 2018 року прийняв до провадження адміністративну справу № 243/6453/17 та призначив її до розгляду ухвалою від 19 грудня 2018 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 20 грудня 2018 року.

При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 є суддею у відставці Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, що підтверджується посвідченням судді у відставці № 02088.

Починаючи з 21 вересня 2016 року позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що не заперечується відповідачем у справі та не є спірним.

12 грудня 2016 року позивач зверталась до відповідача із заявою, в якій просила зробити перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у зв'язку з тим, що з 01 грудня 2016 року підвищився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Не отримавши від відповідача ані відповіді на її заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці, ані будь-якого рішення з цього приводу, позивач, 30 червня 2017 року звернулась до відповідача із заявою, в якій просила повідомити, на якій підставі розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за червень 2017 року було зменшено.

10 липня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання рішення про відповідний перерахунок її щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці згідно її заяви від 12 грудня 2016 року. Зазначена заява отримана відповідачем того ж дня, що підтверджується штампом вх. кореспонденції та підписом уповноваженої особи відповідача про прийняття такої заяви.

14 липня 2017 року відповідач, листом № 135/71-17-01-03 повідомив позивача, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774, пенсія, призначена особам згідно із ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати з 01 січня 2017 року - 10 740,00 грн. Крім того, відповідач зазначив, що після набрання чинності Закону України «Про вищу раду правосуддя», розмір щомісячного довічного утримання позивача склав 84% суддівської винагороди, що з 05 січня 2017 року дорівнює 21 504 грн. Саме тому, після перерахунку пенсії у травні 2017 року згідно змін у законодавстві було встановлено суму надміру виплаченої пенсії за період з 01 січня 2017 року по 04 січня 2017 року у розмірі 1118,07 грн., яку було отримано згідно рішення УПФУ від 03 травня 2017 року № 89 у червні 2017 року.

Листом від 18 липня 2017 року № 148/135/Н-17-01-04 відповідач повідомив позивача, що згідно наданих позивачем документів у грудні 2016 року для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці останньому проведено відповідний перерахунок відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI з урахуванням рішення Конституційного суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, яке з 01 січня 20017 року становить 21 504 грн. (25 600 грн. заробітна плата) * 84%. Управління також зазначило, що розмір пенсії до виплати з січня 2017 року становить 19 742,37 грн. (21 504 грн. - щомісячне довічне грошове утримання) - 1 626,12 грн. (відрахування 18 % ПДФО) - 135,51 грн. (відрахування військового збору 1,5%).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_2 звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що судами першої та апеляційної інстанцій незаконно, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права задоволено позовні вимоги. Зокрема, з приводу вимоги позивача про визнання протиправними дій Управління в частині строку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі працюючого судді на відповідній посаді з 01 січня 2017 року, а не з 01 грудня 2016 року, відповідач зазначає, що питання стосовно строків проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання врегульовано частиною четвертою пункту 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати органами Пенсійного фонду України, яким передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. На підставі вимог цієї норм, відповідач вважає, що дії Управління щодо проведення позивачу перерахунку у грудні 2016 року з 01 січня 2017 року відповідає вимогам чинного законодавства. З приводу вимоги позивача про визнання дій Управління протиправними в частині утримання у червні 2017 року надміру сплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач звертає увагу суду на те, що Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме, у розділі XII «Прикінцеві та перехідні положення», де пункт 25 доповнено абзацом 3 і 4 такого змісту: «Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн. Відповідач вказує, що після набрання чинності Законом України «Про вищу раду правосуддя» (05 січня 2017 року), розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача становить 84 % суддівської винагороди, у зв'язку з чим, з 01 січня 2017 року розмір утримання позивача становить 21 504 грн., а також зазначає, що внаслідок змін в законодавчих актах позивачу надмірно сплачені кошти у зв'язку із чим виникла переплата коштів за період з 01 січня 2017 року по 04 січня 2017 року у сумі 1118,07 грн. Саме у зв'язку з наявністю переплати, Управлінням винесено рішення від 03 травня 2017 року № 89 «Про утримання переплаченої суми пенсії».

Від позивача відзиву або заперечень на касаційну скаргу відповідача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2017 року та ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року відповідають, а вимоги касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

На час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (21 вересня 2016 року), частина третя статті 141 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 1292-VIII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 (справа № 1-8/2016), було визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Після набрання законної сили Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (з відповідними змінами та доповненнями, положеннями частини четвертої статті 142 цього Закону також передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

На підставі статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII (з відповідними змінами та доповненнями) з 01 грудня 2016 року було підвищено розмір мінімальної заробітної плати та з 01 грудня 2016 року, як наслідок, підвищилась заробітна плата судді - грошове утримання судді, який працює на відповідній посаді, тому у ОСОБА_2 виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі також з 01 грудня 2016 року.

З приводу визнання протиправними дій відповідача в частині строку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі працюючого судді на відповідній посаді не з 01 січня 2017 року, а з 01 грудня 2016 року та скасування розпорядження від 15 грудня 2016 року № 887493 у цій частині колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, з 21 вересня 2016 року позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці, яке нараховане в розмірі 84 відсотка від заробітної плати.

З 01 грудня 2016 року у відповідності до статті 8 Закону України від 25 грудня 2015 року № 928- VІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та частини четвертої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року суддівська винагорода (заробітна плата) працюючого на відповідній посаді судді була підвищена до 24 000 грн., та складається із посадового окладу у розмірі 16 000 грн. і надбавки за вислугу років - 50 відсотків в розмірі 8 000 грн.

Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не визначена процедура здійснення перерахунку такого утримання.

В даному випадку, до спірних правовідносин слід застосувати приписи частини четвертої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Відповідач обґрунтовує касаційну скаргу тим, що частиною четвертою пунктом 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати органами Пенсійного фонду України», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 серпня 2005 року № 3-1 передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне. Дійсно, Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, у редакції постанови від 20 березня 2017 року № 5-1, визначає процедуру перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді.

Пунктом 4 розділу ІІ цього Порядку визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що дана редакція Порядку не діяла на час подання позивачем заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (12 грудня 2016 року), а тому, не може бути застосована до даних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оскільки з 01 грудня 2016 року підвищилась заробітна плата судді, який працює на відповідній посаді, то, в даному випадку, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці по заробітній платі позивач отримала також з 01 грудня 2016 року, а не з 01 грудня 2017 року, як помилково зроблено відповідачем.

З приводу визнання дій Управління протиправними в частині утримання у червні 2017 року надміру сплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за червень 2017 року в сумі 1118 грн. 07 коп. та скасування рішення відповідача від 03 травня 2017 року № 89 колегія суддів зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03 травня 2017 року відповідачем прийнято рішення № 89, в якому зазначено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06 грудня 2016 року, пенсія, призначена особам згідно із ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати з 01 січня 2017 року - 10 740,00 грн. Після набрання чинності ЗУ «Про вищу раду правосуддя», розмір щомісячного довічного утримання позивача склав 84% суддівської винагороди, що з 05 січня 2017 року дорівнює 21 504 грн. Внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 01 січня 2017 року по 04 січня 2017 року у сумі 1118,07 грн., яку відповідач вирішив утримати одноразово у червні 2017 року з посиланням на статтю 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до якої суми пенсій, виплачені надміру можуть бути повернуті пенсіонером до добровільно або стягуються на підставі рішень, органу, який призначає пенсію чи суду.

Колегія суддів зазначає, що утримання надміру виплачених сум пенсій за приписами статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яку відповідач застосував приймаючи рішення від 03 травня 2017 року № 89 містять вичерпний перелік випадків, коли надмірно виплачені суми можуть бути утримані із щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: наявність зловживання з боку пенсіонера (у даному випадку позивача, згідно визначення термінів у статті 1 Закону № 1058- IV); подання страхувальником (поняття його викладено у статтях 1 та 14 Закону № 1058- IV) недостовірних даних.

Крім того, цією нормою закону передбачено спосіб повернення надмірно виплаченої пенсії: добровільно пенсіонером або на підставі: 1) рішення територіального органу Пенсійного фонду; 2) в судовому порядку.

При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач, приймаючи рішення від 03 травня 2017 року № 89 про утримання надмірно сплачених коштів в сумі 1118 грн. 07 коп. не вказав жодну підставу, встановлену статтею 50 Закону № 1058-VI.

В даному випадку, підставою для стягнення з позивача надмірно сплачених коштів в сумі 1118 грн. 07 коп. стали зміни у законодавстві, а саме, прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII та Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII.

Такі дії відповідача колегія суддів вважає недопустимими, оскільки зміни у законодавстві не є підставою для стягнення надміру сплачених коштів в розумінні положень статті 50 Закону України № 1058-IV.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що текст рішення від 03 травня 2017 року № 89 складено не за формою, визначеною положеннями Додатку № 1 до Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними. Також, у цьому рішенні некоректно процитовано положення частина першої статті 50 закону № 1058-VI, а саме, не зазначено умови (випадки), коли суми пенсій, виплачених надміру можуть бути повернуті пенсіонером або стягнуті з нього, та яким органом (застосовано відповідачем посилання «на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду», в той час, як законодавчо передбачено «на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку»). До того ж, посилання відповідача, при прийнятті спірного рішення на Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 30 квітня 2002 № 8-2 (із змінами та доповненнями), зареєстроване в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730 також є помилковим, оскільки воно втратило чинність згідно постанови Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року № 40/26485.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що дії Управління в частині утримання у червні 2017 року надміру сплаченої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за червень 2017 року в сумі 1118 грн. 07 коп. на підставі рішення відповідача від 03 травня 2017 року № 89 є неправомірними, а вимоги позивачами такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, які задовольняючи позов дійшли висновку, що, в даному випадку, відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо проведення позивачу перерахунку її щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2017 року, відповідно до розпорядження від 15 грудня 2016 року № 887493, а також правомірності винесення рішення від 03 травня 2017 року № 89 про стягнення надміру сплачених коштів у сумі 1118 грн. 07 коп.

Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведений висновок суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

Розглядаючи цю справу в касаційному порядку Суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами стаття 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пунктах 16, 17 рішення від 24 листопада 2016 року у справі "ТОВ "Полімерконтейнер" проти України" (Заява N 23620/05) наголосив, що першою і найбільш важливою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння майном має бути законним (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" [ВП], N 31107/96, п. 58, ЄСПЛ 1999-II). Умова законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах "Хентріх проти Франції", від 22 вересня 1994 року, п. 42, серія A N 296-A, та "Кушоглу проти Болгарії", N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

У пункті 40 справи "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що "право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції , має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Слов'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко