Справа № 489/6199/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/6199/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Коваленко І.В. Час і місце ухвалення: 27.11.2018р., м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Світлика Сергія Михайловича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

10.10.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Світлика Сергія Михайловича про визнання протиправними дій відповідача щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАВ №640201 від 03.10.2018р.; скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАВ №640201 від 03.10.2018р. та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 30.11.2018 року подав апеляційну скаргу, зазначаючи що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки в автомобілі знаходився пасажир та, для забезпечення його безпеки, водій вимушений був закінчити маневр на заборонений сигнал світлофора. Крім того, апелянт наголошує на процедурних порушеннях, допущених посадовою особою під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У зв'язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.11.2018 року з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позовних вимог.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Колегія суддів з матеріалів справи вбачає та учасниками справи не заперечується, що 03.10.2018 року інспектором 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Світликом С.М. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 6402001, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що 03.10.2018 о 22:15 годині, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Dodge Caliber, номерний знак НОМЕР_1, проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив пп. «ґ» п.8.7.2 Правил дорожнього руху - порушення правил проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух та попереджає про зміну сигналів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

ОСОБА_2 оскаржуючи вказану постанову до суду зазначив, що вказані у постанові обставини не відповідають фактичним обставинам, оскільки: 1) із наданого поліцейським на місці зупинки транспортного засобу для огляду вибіркового запису з відеореєстратора не видно, що він розпочав рух на жовтий сигнал світлофора, що є порушенням його права на ознайомлення з усіма матеріалами справи; 2) оскаржувана постанова не містить жодних доказів правомірності її винесення, в т. ч. не зазначено в якості доказу відеофіксацію в автоматичному режимі, за винятком суб'єктивної думки поліцейського; 3) поліцейським не складено протокол про адміністративне правопорушення, що є порушенням статті 254 КУпАП; 4) з положеннями ст. 268 КУпАП водій був ознайомлений лише після складання постанови, а саме безпосередньо перед підписом про отриманням її копії, внаслідок чого був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою, підготувати та надати заперечення на постанову, документи, що характеризують особу та інші докази по справі. Також, позивач зазначав, що поліцейським не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, врахування яких передбачено статтею 33 КУпАП; 5) розгляд справи на місці зупинки і без надання тимчасового інтервалу для реалізації особою прав на правову допомогу, перекладача і надання доказів не відповідає рішенню Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2017 щодо офіційного тлумачення ч. 1 ст. 276 КУпАП в частині «розгляду справи за місцем правопорушення»; 6) поліцейським не взято до уваги п. 8.11 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки руху.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з визнання особою факту порушення ПДР, що зафіксовано камерою, встановленою у патрульному автомобілі. Також, суд першої інстанції визнав безпідставними посилання позивача на порушення відповідачем порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАВ № 6402001від 03.10.2018 р. позивач порушив вимоги пп. «ґ» п.8.7.2 Правил дорожнього руху, а саме: порушив правила проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух та попереджає про зміну сигналів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Колегія суддів з відеозапису з відеореєстратора F1116 від 03.10.2018 року вбачає, що на відрізку з 00:55 хв. т/з Dodge Caliber, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись у правій смузі, після зниження швидкості перед трамвайними коліями, опинився перед стоп-лінією разом з т/з, що рухався у лівій смузі. Після зміни сигналу світлофора на жовтий транспортний засіб у лівій смузі здійснив зупинку вдаючись до екстреного гальмування, а транспортний засіб Dodge Caliber, номерний знак НОМЕР_1 продовжив рух на заборонений жовтий сигнал світлофору.

З огляду на зазначене, колегія суддів вимушена відхилити доводи апелянта, що він не мав змоги зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування.

Стосовно твердження позивача про порушення самої процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною другою ст.258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Пунктом 5 частини 1 статті 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 1162, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 1211, 1212, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 1331, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Вказані положення також дублюються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року.

Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення зокрема за адміністративні правопорушення, передбачені ст.122 без складання відповідного протоколу.

Також, апелянт зазначив, що у матеріалах справи відсутній доказ ознайомлення на місці вчинення правопорушення з повною фіксацією порушення, що порушує право знайомитися з матеріалами справи, визначене ст.268 КУпАП.

Статтею 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Визначений ст.268 КУпАП обсяг прав особи не може бути звужений чи обмежений у жодному разі, однак право їх використовувати залежить виключно від волевиявлення самої особи.

З наявних у матеріалах справи відеозаписів з нагрудного відеореєстратора інспектора 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Світлика С.М. № та №310000132 від 03.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_2, належним чином ознайомлений з правами, закріпленими у ст.268 КУпАП, не виявив намір ними скористатись та не заявив про це працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції.

Стосовно посилання апелянта на не зазначення його прізвища в графі оскаржуваної постанови "час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення", то вони відхиляються судом, оскільки його прізвище зазначено в графі "Особа, щодо якої розглядається справа" та відсутні будь-які підстави подвійного трактування встановлених обставин.

Крім того, колегія суддів не приймає доводи апелянта про розгляд справи без його участі, оскільки вказане спростовується наявними відеозаписами.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надана їм належна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 273, 278, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук