Справа № 815/6383/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/6383/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2018 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 19.03.2018р.) по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання дій неправомірними та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2017 року ПАТ «Одесагаз» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС в Одеській області, в якому просило суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо винесення податкової вимоги №29996-17 від 13.11.2017 року про сплату податкового боргу у розмірі 1468,15 грн. зі сплати земельного податку з юридичних осіб;

- скасувати податкову вимогу №29996-17 від 13.11.2017 року про сплату податкового боргу у розмірі 1468,15 грн. зі сплати земельного податку з юридичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна податкова вимога є необґрунтованою та прийнята без урахування усіх обставин справи, оскільки, як зазначає позивач, ним було надано на виконання до АТ «Єврогазбанк» платіжне доручення №13272 від 18.06.2014 року на суму 4336,5 грн., спрямоване на сплату земельного податку з юридичних осіб за травень 2014 року, втім переказ коштів АТ «Єврогазбанк» здійснено не було з незалежних від позивача причин.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2018 року адміністративний позов ПАТ «Одесагаз» задоволено. Визнано неправомірними дії ГУ ДФС в Одеській області щодо винесення податкової вимоги №29996-17 від 13.11.2017 року про сплату податкового боргу у розмірі 1468,15 грн. зі сплати земельного податку з юридичних осіб. Скасовано податкову вимогу ГУ ДФС в Одеській області №29996-17 від 13.11.2017 року про сплату податкового боргу у розмірі 1468,15 грн. зі сплати земельного податку з юридичних осіб.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ГУ ДФС в Одеській області 16.04.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача (т.б. апелянта) з невідомих причин не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений.

Представник позивача в судове засідання суду 2-ї інстанції прибув та у зв'язку з неявкою апелянта, надав заяву про розгляд даної справи без його участі або в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судами обох інстанцій встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ПАТ «Одесагаз» () зареєстровано 28.12.1994 року та знаходиться на обліку, як платник податків з 16.04.1996 року за № 421.

18.06.2014 року ПАТ «Одесагаз» було надано до АТ «Єврогазбанк» платіжне доручення №13272 на суму 4336,5 грн. з призначенням платежу «земельний податок з юридичних осіб за травень 2014 року».

26.06.2014 року ПАТ «Одесагаз» своїм листом повідомило Ренійську ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області про те, що 18.06.2014 року до АТ «Єврогазбанк» було надано платіжне доручення №13272 на суму 4336,5 грн., проте з вини Банка зарахування коштів до бюджету не було проведено.

У зв'язку з несплатою ПАТ «Одесагаз», ГУ ДФС в Одеській області було вжито заходи щодо погашення податкового боргу позивачем, а саме: направлено платнику податків податкову вимогу за №29996-17 від 13.11.2017 року щодо сплати суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 12.11.2017 року в розмірі 1468,15 грн.

Не погодившись з такими діями податкового органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог та, відповідно, з неправомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до п.38.1 ст.38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

До того ж, у відповідності до п.129.6 ст.129 ПК України, порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, з зазначених вище норм ПКУ вбачається, що якщо неперерахування податку, збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Разом з тим, відповідно до змісту приписів п.1.24, п.1.29 ст.1, п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Платіжна система - це платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Статтею 8 зазначеного Закону, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Положенням п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів Україні» передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Що ж стосується безпосередньо відповідальності банків при здійсненні переказу, то остання передбачена приписами ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідно до яких, отримувач має право на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Також, як передбачено п.2.14 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» (затв. Постановою Правління НБУ від 21.01.2004р. №22, зареєстрованої в МЮ України 29.03.2004р. за №377/8976), банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

Одночасно, згідно пункту 22.4 ст.22 зазначеного Закону, ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому, банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Крім того, зі змісту Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» також випливає, що виконання платником зобов'язання по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування сум податку.

Як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, ПАТ «Одесагаз» подало до обслуговуючого банку належним чином оформлене платіжне доручення, банком вони були прийняті до виконання, проте, дані платежі саме Банком не були своєчасно перераховані на рахунок Ренійської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області.

Так, в наданому позивачем платіжному дорученні №13272 від 18.06.2014 року наявна відмітка Банку «одержано банком» та відсутні будь-які ознаки того, що цим Банком повернуто дані платіжні доручення без виконання.

У зв'язку з зазначеними обставинами, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, що оскільки ПАТ «Одесагаз» своєчасно сплачувало податки, але з вини АТ «Єврогазбанк» платежі своєчасно не були перераховані на рахунок Ренійської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області, то у відповідача відповідно, були відсутні достатні підстави для прийняття спірного рішення, однак, всупереч зазначеним нормам ПК України, останнім було безпідставно винесено податкову вимогу №29996-17 від 13.11.2017 року про сплату податкового боргу у розмірі 1468,15 грн., яка, в свою чергу, підлягає скасуванню, як необґрунтована та передчасна.

Крім того, судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що порушення порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред'явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений строк є виною банку, крім випадку, передбаченого п.129.7 ст.129 ПК України, яким встановлено, що не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування; якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) розпочинається з моменту такого відновлення.

Тобто, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) після відновлення платоспроможності банку розпочинається саме для банку, а не для платника податків.

Отже, факт реального направлення позивачем до обслуговуючого банку належним чином оформленого платіжного доручення на оплату обов'язкових платежів та зборів (при наявності необхідної кількості коштів на рахунку) - є належними, необхідними та достатніми діями, які платник податку повинен був вчинити для оплати податкових зобов'язань.

Одночасно, слід звернути увагу на те, що аналогічна правова позиція вже неодноразово була викладена як Верховним Судом, зокрема у постанові від 20.02.2018 року (справа №816/59/17), так і Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах від 12.03.2015 року (справа №К/800/65943/13), від 26.02.2014 року (справа №К/800/13275/13), від 15.12.2014 року (справа №К/800/45490/14).

Що ж стосується вимоги про визнання дій ГУ ДФС в Одеській області щодо винесення податкової вимоги №29996-17 від 13.11.2017 року про сплату податкового боргу у розмірі 1468,15 грн., то судова колегія з цього приводе вважає за необхідне зазначити, що, як вже встановлено вище, в розумінні діючого податкового законодавства, позивачем виконано свій податковий обов'язок та він не несе відповідальності за те, що з вини банку не відбулося зарахування податкових платежів до бюджету.

Отже, оскільки ненадходження коштів державного бюджету не було наслідком винних дій платника податку, то до нього не могли бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів, тобто фактично податкового боргу за ним не обліковувалось.

Таким чином, оскільки у відповідача були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваної податкової вимоги, дії ГУ ДФС в Одеській області щодо винесення оскаржуваної податкової вимоги також є неправомірними.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук