Справа № 160/8528/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Справа № 160/8528/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
14 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахування часу проходження ОСОБА_1 строкової військової служби з 15.06.1992 року по 05.04.1994 року, до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 в пільговий стаж відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» період проходження строкової військової служби з 15.06.1992 року по 05.04.1994 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ним були надані всі документи, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На думку позивача, період навчання в професійно-технічному училищі та період строкової військової служби має бути зарахований до пільгового стажу, проте відповідачем за результатами розгляду заяви і доданих до неї документів рішенням, оформленим листом №1303/03.15/18 від 17.10.2018 року, було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що на день подання заяви про призначення пенсії пільговий стаж роботи позивача складав 23 роки 08 місяців 11 днів. На думку позивача вказані дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пільгової пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є неправомірними і такими, що порушують його гарантовані соціальні права на пенсійне забезпечення.
Ухвалою суду від 19.11.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) на 17.12.2018 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
11 грудня 2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що за наслідками розгляду та перевірки наданих позивачем документів було встановлено відсутність в останнього необхідного пільгового стажу та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України,).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
24 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського відділу обслуговування громадян із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Разом із заявою до пенсійного оргуну були подані наступні документи: трудова книжка; Довідка про заробітну плату від 19.07.2018 року № 122, видана Державним підприємством «Кривбасшахтозакриття»; ДК «Кривбасшахтозакриття» від 19.07.2018 року № 137 про підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсії; Довідка ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 24.07.2018 року № 417 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; паспорт; ідентифікаційний код; військовий квіток з відмітками про проходження строкової військової служби в період з 15.06.1992 року по 05.04.1994 року; Диплом серії А № 902865, виданий Середнім професійнотехнічним училищем № 32 м. Кривого Рогу від 02.06.1992 року.
Листом відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №11 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №1303/03.15/18 від 17.10.2018 року позивача було повідомлено про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю пільгового стажу роботи. Так, відповідачем було зазначено, що в період з 15.06.1992 року по 05.04.1994 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу. 11.10.1994 року був прийнятий на роботу підземним машиністом електровоза 4 разряду з повним робочим днем в підземних умовах на шахту «Першотравнева 2» Виробничого обєднання «Кривбасруда». Отжде, відповідач вважає, що позивачем не збережені умови між звільненням зі строкової військової служби та працевлаштуванням на посаду, що передбачає право на пенсію на пільгових умовах. За таких обставин, зарахувати час навчання у Професійно технічному училищі № 32 м. Кривого Рогу та час проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, немає законних підстав. Станом на 24.07.2018 року загальний трудовий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 03 місяці 04 дні, з них 23 роки 08 місяців 11 днів на пільгових умовах, що є недостатнім для призначення пенсії у відповідності до положень п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись з відмовою пенсійного органу у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при винесенні рішення виходить з наступного.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне старування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частиною 3 статті 114 Закону № 1058 визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XIІ (далі - Закон № 1788-XII) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.
Статтею 56 Закону № 1788-XII визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII закріплено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Крім того, статтею 2 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, передбачено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Статтею 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР передбачено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує 3 місяців.
Системний аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа, зокрема, навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі. При цьому, час навчання за спеціальністю у професійно-технічних навчальних закладах зараховується до пільгового стажу за умови, якщо впродовж трьох місяців після закінчення навчання особа працевлаштувалась за набутою (пільговою) професією.
В силу приписів частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону № 1788-XII, пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно відомостей трудової книжки БТ-ІІ №4638886, ОСОБА_1 у період з 01.09.1988 року по 02.06.1992 року навчався в СПТУ № 32 м. Кривого Рогу за професією гірник очисного забою, де також за результатами навчання рішенням кваліфікаційної комісії від 02 червня 1992 року присвоєно кваліфікацію: машиніст електровозу 4-го розряду; машиніст скреперної лебідки 4-го розряду; машиніст навантажувальної машини 4-го розряду, що також підтверджується дипломом серії А №902865, виданим 02 червня 1992 року, реєстраційний № 2404.
У період з 15.06.1992 року по 05.04.1994 року позивач проходив строкову військову службу, що підтверджується військовим квитком УН № 1061112 та записом у трудовій книжці БТ-ІІ №4638886.
В подальшому, після закінчення періоду проходження військової служби 11.10.1994 року позивач працевлаштувався за набутою кваліфікацією на посаду - підземний машиніст електровозу 4-го розряду з повним робочим днем в підземних умовах на шахту «Першотравнева -2» ВО «Кривбасруда».
В даному випадку, позивач отримав у професійно-технічному навчальному закладі спеціальність, що передбачає право на пенсію на пільгових умовах, проте, за набутою спеціальністю не почав роботу протягом трьох місяців після закінчення навчання, у звязку з чим, суд дійшов висновку, що період навчання у професійно-технічному навчальному закладі не підлягає включенню до пільгового стажу.
При цьому суд враховує, що для визначення тривалості перерви між днем закінчення і днем зарахування на роботу за одержаною професією відповідачем виключено період календарних років, а саме, період проходження строкової служби. Таким чином, документально підтверджено, що перерва між днем закінчення навчання - 02.06.1992 року і днем зарахування на роботу за одержаною професією - 11.10.1994 року, без врахування строку військової служби, перевищує три місяці, а саме з 02 червня по 11 жовтня перерва становить 4 місяці 9 днів.
Таким чином, у зв'язку з недотриманням умов, закріплених в нормативно-правових актах, суд вважає, що пенсійним органом правомірно не було зараховано до пільгового стажу період навчання позивача за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, що, в свою чергу, виключає можливість здійснення зарахування періоду проходження ним строкової служби до пільгового стажу.
У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи було доведено правомірність дій щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно пункту 3 статті114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсій страхування».
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева