Справа № 813/2748/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 рокуЛьвів№857/2118/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіально управління юстиції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі №813/2748/18 (винесене головуючим суддею Сакалош В.М. проголошене о 15:54 год. у м. Львові повний текст складений 30.08.2018р.) за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання незаконною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що начальник Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 відмовив в задоволенні заяви позивача від 18.05.2018 про скасування постанови безпосередньо підпорядкованого цьому начальнику державного виконавця, що суперечить вимогам закону з огляду на прийняті судові рішення. Також позивач зазначає, що перша заява позивача від 04.04.2018 з цього приводу була проігнорована та залишена без відповіді. Предмет оскарження в даних заявах складали дві постанови державного виконавця СМВ ДВС ГТУЮ у Львівській області постанова від 27.03.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП № 51769437 та постанова від 10.04.2018 про відкриття в окремому виконавчому провадженні (ВП № 53715328) стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 виконавчого збору, що був раніше нарахований у виконавчому провадженні ВП № 51769437. Вважає, що відмовляючи у скасуванні цих постанов, начальник СМВ ДВС ГТУЮ у Львівській області допустив незаконну бездіяльність, чим було порушено права позивача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року позов задоволено. Визнано незаконною бездіяльність начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_3, що викладена у формі заяви від 18.05.2018 на постанову від 10.04.2017 про відкриття в окремому виконавчому провадженні (ВП №53715328) стягнення виконавчого збору та зобовязати розглянути дану скаргу по суті. Стягнуто на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом неповно та неправильно встановлені обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до винесення незаконного рішення. Зокрема апелянт посилається на те, що судом не взято уваги, той факт, що позивач звертався у відділ із заявою, а не скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, а відтак у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про звернення громадян» заявнику було надано відповідь у відповідності до вимог вище зазначених нормативних актів. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 27 березня 2017 року Стрийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі старшого державного виконавця було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51769437, якою виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_3 за виконавчим листом № 2-1571 від 21.02.2012 Стрийського міськрайонного суду Львівської області на користь ПАТ «ВіЕС Банк» закінчено. Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій виділено в окреме провадження.

10 квітня 2017 року винесено постанову про відкриття в окремому виконавчому провадженні (ВП №53715328) стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 виконавчого збору, що був раніше нарахований у виконавчому провадженні ВП №51769437.

18.05.2018 позивач звернувся з заявою до начальника Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якій просив: скасувати постанову від 27.03.2017 старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження ВП №51769437 та здійснення заходів по відновленню вказаного виконавчого провадження; скасувати постанову від 10.04.2017 старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП №53715328; повідомити про результати розгляду заяви.

В основу заяви позивача від 18.05.2018 були покладені наступні доводи. Зокрема, в поданій скарзі ОСОБА_3 зазначив, що невідповідність означеної постанови від 27.03.2017 старшого державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження ВП №51769437 вимогам закону випливала з ухвали від 12.03.2018 Стрийського міськрайонного суду Львівської області в справі №2-1571/10, рішення якого виконувалось в примусовому порядку у виконавчому провадженні ВП №51769437. Вказав на те, що даною ухвалою міськрайонного суду встановлено, що прощення боргу ОСОБА_3 здійснено за іншим кредитним договором KF40718 від 01.08.2007, проте як в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №2-1571/10 предметом розгляду був кредитний договір KF52580 від 26.09.2008.

Як вбачається з матеріалів справи, приводом для закінчення вказаного виконання ВП № 51769437 стало повідомлення (листом №10-3/4550 від 24.03.2017р.) стягувача ПАТ «ВіЕс банк» органу виконавчої служби про анулювання боргу боржникові, який складав предмет стягнення за виконавчим листом №2-1571 від 21.02.2012 Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

При цьому, державний виконавець послався як на підставу закінчення виконавчого провадження ВП №51769437 на норму пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», яка має застосовуватись лише у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Одночасно, державним виконавцем було прийнято рішення про виділення в окреме виконавче провадження та відкрито таке провадження (ВП №53715328) про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_3М виконавчого збору в сумі 288591,63 грн., що був раніше нарахований у виконавчому проваджені ВП №51769437 з розрахунку 10% від загальної суми, що підлягала стягненню за виконавчим листом №2-1571 від 21.02.2012р.

При цьому, загалом фактично від всієї суми стягнення органом виконавчої служби було солідарно з боржників стягнуто лише 1% , близько 30000 гривень.

Натомість п. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Оцінюючи правовий статус виконавчого листа №2-1571 від 21.02.2012р. виданого у справі №2-1571/2010, в ухвалі від 12.03.2018р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області дійшов висновку, що прощення боргу в даній справі з боку стягувача у відповідності до ст. 605 ЦК України не відбулось, а тому підстави для визнання виконавчого листа №2-1571 від 21.02.2012р. таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Постановою від 23.08.2018р. апеляційного суду Львівської області вказана ухвала Стрийського міськрайонного суду залишена без змін. Таким чином, остання набрала законної сили.

Подання заяви ОСОБА_3 від 18.05.2018 до відповідача було обумовлене приписами ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», за якими начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Листом №9934 від 04.06.2018 начальник Стрийського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 повідомив позивача про відмову у задоволенні його заяви від 18.05.2018.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо розгляду заяви ОСОБА_3, що викладена у формі заяви від 18.05.2018 на постанову від 10.04.2017 про відкриття в окремому виконавчому провадженні (ВП №53715328) стягнення виконавчого збору.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, виконавців визначений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Перевірка законності виконавчого провадження здійснюється в порядку передбаченому розділом ХІІ «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі «Інструкція»), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 21.03.2018 № 855/5).

Зокрема, згідно із п. 3 розділу ХІІ Інструкції перевірка законності виконавчого провадження посадовими особами, зазначеними в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, проводиться на підставі матеріалів виконавчого провадження або їх копій, які підлягають витребуванню з відповідного органу державної виконавчої служби.

Про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів відповідною посадовою особою виноситься вмотивована постанова.

За п. 6 розділу ХІІ Інструкції перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження протягом п'ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

За п. 7 розділу ХІІ Інструкції про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова.

У разі, якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Проте, як зясовано під час розгляду справи, жодних передбачених даною Інструкцією заходів відповідачем з розгляду поданої ОСОБА_3 скарги не вчинялось.

Також судом першої інстанції вірно взято до уваги, що 04.04.2018 заявником було подано скаргу до відповідача у формі заяви на постанову про закінчення виконавчого провадження від 27.03.2017 ВП №51769437, однак жодної відповіді відповідача на подану заяву позивачем отримано не було.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем скарга ОСОБА_3 від 18.05.2018р., в тому числі щодо порядку та законності відкриття окремого виконавчого провадження ВП №53715328 з стягнення виконавчого збору розглянута з порушенням вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає і безпідставними доводи апелянта про те, що ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник позбавлений права подавати у відділ ДВС скарги на дії чи бездіяльність виконавця.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіально управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 року у справі №813/2748/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повний текст постанови складено 28.12.2018р.