Справа № 635/4280/18
Суддя: Токарєва Н. М.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/4280/18
Провадження № 2-а/635/119/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року

смт. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Токарєвої Н.М.,

секретар судового засідання - Антонян М.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: інспектор роти № 9 батальйону № 4 УПП у Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 9 батальйону № 4 УПП у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

22 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 332044 від 13 червня 2018 року, складену інспектором роти № 9 батальйону № 4 УПП у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 червня 2018 року був незаконно зупинений інспектором роти № 9 батальйону № 4 УПП у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 за порушення п. 2.1 «г» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Інспектором роти № 9 батальйону № 4 УПП у Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ВР № 332044 від 13 червня 2018 року, згідної з якої водій керував транспортним засобом не маючи при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач вважає складену постанову незаконною та стверджує, що поліцейським не було проінформовано воді про конкретну причину зупинення його транспортного засобу з детальним описом підставки зупинення, передбаченої Законом України «Про Національну поліцію». Також зазначив, що перевірка у особи наявності полісу цивільно-правової відповідальності може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою ПДР України, однак позивач зазначає, що ПДР України він не порушував та його зупинення працівником поліції було незаконним. Тому, просив постанову про адміністративне правопорушення скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2018 року провадження по справі відкрито, призначено судове засідання на 23 серпня 2018 року о 10год. 00хв.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, є субєктом владних повноважень, причину неявки суду не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, відзиву та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав, тож справа розглядається за його відсутності.

Частиною 5 статті 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Отже, враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи, а враховуючи повторну неявку відповідача, вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 13 червня 2018 року був зупинений відповідачем інспектором роти № 9 батальйону № 4 УПП у Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 на 16 кілометрі автодороги М-18 та відносно нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 332044 від 13 червня 2018 року через порушення п. 2.1. «г» ПДР України, тобто за керування транспортним засобом не маючи при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Пленум Верховного суду України у п. 24 Постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з постанови, яка оскаржується, відповідачем не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 частини ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» існує лише дев'ять законних підстав зупинки транспортного засобу, жодна законна підстава 13.06.2018 року не настала.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення адміністративного позову ОСОБА_1, оскільки дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Згідно ч 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

На підставі викладеного, постанова серії ВР № 332044 від 13 червня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській областіна користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 9 батальйону № 4 УПП у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 332044 від 13 червня 2018 року, складену інспектором роти № 9 батальйону № 4 УПП у Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної служби, розташованого за адресою: м. Харків вул. Шевченка, б. 315-А, на користь держави суму судового збору в розмірі 704,80грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до/або через Харківський районний суд Харківської області.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Франка, б. 2-Г, кв. 8.

Відповідач інспектор роти № 9 батальйону № 4 УПП у Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_2, місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, б. 315-А, місце роботи м. Харків, вул. Шевченка, б. 315-А.

Повний текст рішення складений 22 грудня 2018 року.

Суддя Н.М. Токарєва