Справа № 826/6522/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6522/17 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві, в якому просила, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 11 жовтня 2016 року №7427-1305.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 серпня 2018 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві від 11 жовтня 2016 року №7427-1305.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що за позивачем визначено обов'язок сплачувати плату за землю, а розмір земельного податку у сумі 24422,58 грн. було правомірно розраховано згідно з наданою інформацією КП «Житло-Сервіс».

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що визначений контролюючим органом розрахунок податкового зобов'язання є завищеним, та законодавством не передбачено можливості обрахунку земельного податку на підставі листів юридичних осіб, оскільки такий розрахунок має бути проведений відповідно до даних державного земельного кадастру.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку 3 групи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9) та витягом з реєстру платників єдиного податку від 04 березня 2016 року №987 (а.с.8).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9) основним видом економічної діяльності позивача є 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

З наявного в матеріалах справи витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №51643160 (а.с.41) та №51643258 (а.с.42) вбачається, що позивачу на праві приватної власності належить група нежилих приміщень №150 - медико-косметологічний центр загальною площею 48,6 кв.м. та №151 - медико-косметологічний центр загальною площею 215,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

11 жовтня 2016 року ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №7427-1305 (а.с.61), яким згідно з пп.54.3.3. п.54.3 ст.54 та відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 24422,58 грн.

За наслідками оскарження вказано податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, рішенням ГУ ДФС у м.Києві від 28 грудня 2016 року №8704/М/26-15-10-02-16 (а.с.43) та рішенням Державної фіскальної служби України від 10 березня 2017 року №3313/М/99-99-11-02-01-14 (а.с.54) залишено без змін податкове повідомлення рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві від 11 жовтня 2016 року №7427-1305, а скарги позивача - без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість застосування відповідачем конкретних показників, а також помилковість розрахунків податкового органу щодо розміру земельного податку, з огляду на наявні суттєві розбіжності та беручи до уваги, що контролюючим органом не доведено наявності у позивача об'єктів нерухомості на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 3344,00 кв.м.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.269.1 ст.269 платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з п.270.1 ст.270 ПК України об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

За змістом п.286.1 ст.286 ПК України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Пунктом 287.6 ст.287 ПК України встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Тобто, фізична особа-власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.269.2 ст.269 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок в особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу XIV цього Кодексу (за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності).

Так, відповідно до пп.4 п.297.1 ст.297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб'єкта господарювання від виконання податкових зобов'язань зі сплати податків, встановлених у п.297.1 ст.297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб'єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності. Можливість звільнення від сплати цього податку за інших умов, наприклад, коли окремо надається в найм будівля, її частина чи нежиле приміщення без земельної ділянки, на якій розміщена перелічена нерухомість, не встановлена.

Із встановлених обставин справи випливає, що позивач є власником групи нежилих приміщень №150 - медико-косметологічний центр загальною площею 48,6 кв.м. та №151 - медико-косметологічний центр загальною площею 215,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, користувачем земельної ділянки, на якій розташована ця будівля, яка використовується ФОП ОСОБА_2 для провадження господарської діяльності.

В той же час, ФОП ОСОБА_2 зареєстрована в якості платника єдиного внеску, види господарської діяльності: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Видів економічної діяльності, які передбачають використання землі, у витягу з реєстру платників єдиного податку від 04 березня 2016 року №987 не зазначено.

У розумінні положень пп.пп.14.1.72, 14.1.73 п.14.1 ст.14, пп.пп.269.1.1, 269.1.2 п.269.1, п.269.2 ст.269, пп.пп.270.1.1, 270.1.2 п.270.1 ст.270, п.291.2 ст.291, пп.297.1.4 п.297.1 ст.297 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов'язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб'єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності. Тобто, з набуттям ознак (якості) суб'єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов'язку сплати земельного податку.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права викладена в постанові Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі №826/8490/17, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З 2015 року плату за землю віднесено до місцевих податків.

У відповідності до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Підпунктом 12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України встановлено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

База оподаткування земельним податком встановлюється ст.271 ПК України, згідно п.271.1 якої базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктом 271.2 ст.271 ПК України передбачено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п.287.1 ст.287 ПК України).

Згідно з п.287.2 ст.287 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Пунктом 287.5 вказаної статті встановлено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 289.1 ст.289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п.289.2 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

З системного аналізу викладеного вбачається, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель.

З системного аналізу викладеного вбачається, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до ч.1 ст.13 цього Закону нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру земельного податку.

Частиною 2 ст.20 наведеного Закону передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з пп.14 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

З наявної в матеріалах справи копії витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20 листопада 2017 року №2312/86-17 (а.с.125) земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_1 має кадастровий номер НОМЕР_2, належить до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення земельної ділянки - житлової забудови і громадського призначення, площа земельної ділянки - 301 м2, номер економіко-планувальної зони - 72, коефіцієнт Км2 - 4,93, локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки: у зоні регулювання забудови (1,07), у зоні магістралей підвищеного містоформувального значення (1,05), місцезнаходження земельної ділянки в зоні пішохідної доступності до громадських центрів (1,04), сукупний коефіцієнт Км3 - 1,17, коефіцієнт Кф - 2, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки - 1,249*1,433*1,06, нормативна грошова оцінка земельної ділянки - 4522299,12 грн.

Аналогічна інформація щодо кадастрового номеру земельної ділянки та її площі міститься у Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.82).

Рішенням Київської міської ради від 03 липня 2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» (введено в дію з 01 липня 2015 року) затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Києва у складі, зокрема, нормативної грошової оцінки земель м.Києва, відповідно до якої вартість 1 кв.м території економіко-планувальної зони №72 з коефіцієнтом 1 становить 3384,25 грн., землі житлової забудови мають коефіцієнт 1,00.

Згідно з додатком 5 до рішення Київської міської ради від 26 липня 2007 року №43/1877 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення» значення узагальнюючого коефіцієнта не повинно бути нижче 0,50 і вище 1,50.

Окрім того, листом Державного агентства земельних ресурсів України від 14 січня 2015 року №6-28-0.22-215/2-15 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» на виконання п.289.3 ст.289 Податкового кодексу України повідомлено, що за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2014 рік становив 124,9%. Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, станом на 1 січня 2015 року становить 1,249.

Відповідно до листа Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 11 січня 2016 року №6-28-0.22-201/2-16 за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2015 рік становив 143,3 %. Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до п.289.2 ст.289 ПК України, станом на 1 січня 2016 року становить 1,433.

Згідно листа Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 12 січня 2017 року №22-28-0.22-443/2-17 за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2016 рік становив 112,4%. Відповідно до пункту 8 підрозділу 6 Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 20 грудня 2016 року №1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році») встановлено, що індекс споживчих цін за 2016 рік, що використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням: для сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) - 100 відсотків; для земель несільськогосподарського призначення - 106 відсотків. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2016 рік становить 1,0, для земель несільськогосподарського призначення - 1,06.

Зазначені індекси споживчих цін враховано у витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20 листопада 2017 року №2312/86-17 (а.с.125).

Пунктом п.5.6 Положення про плату за землю, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (крім комунальної власності), встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення.

Таким чином, при визначенні позивачу розміру земельного податку з фізичних осіб за 2016 рік, контролюючий орган був зобов'язаний керуватись наведеними нормами податкового законодавства та здійснювати розрахунок із застосуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, наведеної у витягах з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, під належною позивачу будівлею, враховуючи, що її нормативно-грошову оцінку було проведено, із застосуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, наведеним у листах Державного агентства земельних ресурсів України від 14 січня 2015 року №6-28-0.22-215/2-15 та Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 11 січня 2016 року №6-28-0.22-201/2-16.

В той же час, з поданого апелянтом розрахунку платежу по сплаті податку за землю за 2016 рік, всупереч вищенаведеному, податковим органом розраховано суму податку з урахуванням загальної плащі земельної ділянки - 3344 м2, загальної площі будинку за адресою АДРЕСА_1 - 24625 м2, частина земельної ділянки на яку нараховується податок - 35,84 м2, базова вартість за 1 м2 - 3384,25 грн., коефіцієнт на функціональне використання - 2,5, узагальнюючий коефіцієнт - 1,5, та з застосуванням коефіцієнтів індексації грошової оцінки згідно листів Державного агентства земельних ресурсів України від 14 січня 2015 року №6-28-0.22-215/2-15 - 1,249 та від 11 січня 2016 року №6-28-0.22-201/2-16 - 1,433.

При здійсненні розрахунку плати за землю з фізичних осіб, контролюючим органом було використано лист КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» від 27 листопада 2012 року №110/370-3844, яким проінформовано, що загальна площа житлового будинку по АДРЕСА_1 становить 24625 кв.м., загальна площа земельної ділянки, розташованої за вищезазначеною адресою, згідно кадастрового номеру :82 36 006 складає 0,3344 га.

Наведений лист не містить інформацію про нормативну грошову уцінку земельної ділянки за адресою м.Київ, АДРЕСА_1, нормативну грошову оцінку якої проведено, зазначені в ньому площа житлового будинку та загальна площа земельної ділянки не відповідають інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, стосовно належних позивачу на праві власності нежилих приміщень, та інформації з Державного земельного кадастру і відомостям, наведеним у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Зазначений у листі КП «Житло-Сервіс» від 27 листопада 2012 року №110/370-3844 кадастровий номер земельної ділянки не зареєстрований в Державному земельному кадастрі, що підтверджується роздруківкою з сайту Публічної кадастрової карти України (а.с.123) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, відповідно до інформаційної довідки « 116700211 від 12 березня 2018 року (а.с.124).

Крім того, застосовані податковим органом коефіцієнти не відповідають коефіцієнтам, що мають застосовуватись до земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, що має кадастровий номер НОМЕР_2 та належить до категорії земель - землі житлової та громадської забудови. При здійсненні розрахунку, контролюючим органом не було враховано, що право власності позивача на нежилі приміщення №150 та №151 за адресою м.Київ, АДРЕСА_1 було зареєстровано не з 01 січня 2016 року, а з 14 січня 2016 року, а тому розмір плати за землю з фізичних осіб мав бути розрахованих не за весь 2016 рік, а за період з моменту державної реєстрації за позивачем відповідного права власності, тобто з 14 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, що відповідачем здійснено не було.

Крім того, до спірного податкового повідомлення-рішення контролюючим органом не було додано розрахунку щодо встановленої суми нарахованого земельного податку з фізичних осіб, чим порушено норми Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року №1204, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254, яким передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання.

Також, спірне податкове повідомлення-рішення було винесено контролюючим органом 11 жовтня 2016 року та направлено позивачу 19 жовтня 2016 року, відповідно до чеку УДППЗ «Укрпошта» (а.с.99), чим порушено вимоги п.286.5 ст.286 ПК України, відповідно до якої нарахування плати за землю та видача податкового повідомлення-рішення має бути здійснена до 01 липня поточного року.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомленні-рішення прийняті відповідачем необґрунтовано, без урахування нормативно грошової оцінки земельної ділянки нормативно грошову оцінку якої проведено, без застосування відповідних коефіцієнтів, на підставі листа КП «Житло-Сервіс» від 27 листопада 2012 року №110/370-3844, що суперечить положенням ст.289 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» від 11 жовтня 2016 року №7427-1305 прийнято відповідачем не у спосіб, що передбачені податковим законодавством, є протиправними та підлягають скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 22 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма