Справа № 350/1563/18
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1563/18
номер провадження 2-а/350/61/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М. В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

У своєму адміністративному позові позивач просить суд скасувати постанову серії ЕАВ №531657 від 12 серпня 2018 року, яка винесена інспектором 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Івано-Франківській області, лейтенантом поліції Херовичем Остапом Романовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що постановою серії ЕАБ № 531657 по справі про адміністративне правопорушення від 12 серпня 2018 року, винесеною інспектором 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Івано-Франківській області, лейтенантом поліції Херовичем Остапом Романовичем, його визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, та піддано штрафу у сумі 425 гривень.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, він 12 серпня 2018 року, о 09 годині 20 хвилин, в м. Івано-Франківськ по вул. Галицькій, 145, переїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 г ПДР України.

Вважає винесену Інспектором УПП в Івано-Франківській області Херовичем О. Р. постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що не може залишатися в силі та підлягає до скасування з таких підстав.

В момент ввімкнення жовтого сигналу світлофора він вже знаходився на перехресті і був позбавлений можливості зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР. Його подальший рух жодним чином не вплинув на безпеку дорожнього руху, тому його дії відповідають п. 8.11 ПДР і є правомірними.

За таких обставин вважає, що його вина у вчинення правопорушення належним чином не доведена, прийняте поліцейським рішення про притягнення його до відповідальності є необґрунтованим, тому оскаржувана постанова підлягає до скасування.

У судове засідання позивач не прибув, направив суду заяву, в якій заявлений адміністративний позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача - інспектор ІІ категорії сектору правового забезпечення Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції Дробот Т.В. в судове засідання не з'явилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила відмовити в задоволенні позову згідно поданого нею відзиву в якому зазначила, що 12 серпня 2018 року інспектор роти № 1 батальйону УПП в Івано-Фрснківській області ДПП лейтенант поліції Херович О.Р. зі своїм напарником під час патрулювання по вул. Галицькій у м. Івано-Франківську, близько 09 години 26 хвилин помітили транспортний засіб марки Lanos, н.з. НОМЕР_1 водій якого, проїхав регульоване перехресті на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив підпункт «ґ» пункту 8.7.3 ПДР України. Після зупинки транспортного засобу інспектор підійшов до водія та у встановленому порядку представився, а також повідомив причину зупинки, після чого пред'явив законну вимогу до водія про пред'явлення документів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, інспектор у встановленому законом порядку виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Перед регульованим світлофором, на жовтий сигнал якого проїхав позивач, знаходиться дорожня розмітка - стопі-лінія, яку проігнорував позивач, та не зупинившись перед нею, як того вимагають ПДР, проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора. Розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулося відповідно до вимог КупАП, отже постанова є правомірною і скасуванню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до постанови постанову серії ЕАВ №531657 від 12 серпня 2018 року, яка винесена інспектором 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Івано-Франківській області, лейтенантом поліції Херовичем Остапом Романовичем, ОСОБА_1, 12 серпня 2018 року, 0 09 годині 26 хвилин, проїхав перехреста на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України.

Цією ж постановою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 425 гривень (а.с. 3).

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п 8.7.3 ґ Правил дорожнього руху України зупинка сигнали світлофора мають такі значення жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Пунктом 8.10 ПДР України передбачено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно пункту 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач стверджує, що в момент увімкнення жовтого сигналу світлофора він вже знаходився на перехресті, і не мав можливості зупинити транспортний засіб перед стоп-лінією та був змушений продовжувати рух.

За таких обставин, позивач правил дорожнього руху не порушив, що відповідає правовій позиції, яка викладена Верховним Судом в Постанові від 31 липня 2018 року при розгляді справи № 552/5623/16-а.

Представником відповідача, до відзиву не надано доказів, які б вказували на те, що своїм маневром позивач створив кому не-будь перешкоду для руху, чи змусив інших учасників змінювати рух, тобто відсутні дані які б підтверджували факт вчинення правопорушення та спростовували пояснення позивача про відсутність в його діях складу правопорушення.

Отже оспорювана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, за змістом якої обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку, оскільки вказана постанова не містить посилання на достатні та допустимі докази вчинення позивачем вказаного адміністративного порушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до змісту ст. 258 КупАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, а також скласти відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх Справ №1376 від 06.11.2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01.12.2015 року №1496/27941.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідно до пояснень позивача він заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, однак протокол про адміністративне правопорушення не складався, а в постанові не відображено доказів вчинення правопорушення.

Зміст ст. 77 КАС України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Статтею 293 КпАП України передбачено , що орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на вище наведене, суд приходить до переконання, що оскаржувану постанову слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 241-246, 255 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову серії ЕАВ №531657 від 12 серпня 2018 року, яка винесена інспектором 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Івано-Франківській області, лейтенантом поліції Херовичем Остапом Романовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя