Справа № 1940/1864/18
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1864/18

20 грудня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області , у якій просить:

визнати протиправним та скасувати рішення сорок третьої сесії сьомого скликання Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області №3896 від 07.06.2018 р., яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,000 га в с. Вербівці Теребовлянського району за рахунок земель, наданих у власність та постійне користування, землі сільськогосподарського призначенні, угіддя - рілля,

зобов'язати Теребовлянську міську раду повторно розглянути на найближчій сесії заяву позивача щодо надання йому як учаснику антитерористичної операції дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,9 га, що розташована на території Теребовлянської міської ради для ведення особистого селянського господарства та прийняти відповідне рішення.

Ухвалою суду від 27.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 27.10.2018 року.

Ухвалами суду від 25.10.2018 року та від 14.11.2018 року, постановленими в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), підготовче засідання відкладено до 28.11.2018 року.

Ухвалою суду від 28.11.2018 року, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20.12.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач неодноразово звертався до Теребовлянської міської ради щодо надання йому, як учаснику антитерористичної операції, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,9 га, що розташована на території Теребовлянської міської ради для ведення особистого селянського господарства. 07.06.2018 року відповідач прийняв рішення №3896 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, в с. Вербівці, Теребовлянського району за рахунок земель наданих у власність та постійне користування, землі сільськогосподарського призначення, угіддя-рілля.

Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права, відтак звернувся до суду з даною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, що викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча Теребовлянська міська рада належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Свою правову позицію міська рада виклала у заяві від 26.11.2018 №02-30/1158, отриманої судом 28.11.2018 року, в якій зокрема зазначено, що у позивача не має підстав реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського підсобного господарства в розмірі менше 2,0 га, шляхом збільшення ділянки в межах норм, установлених ст.121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства, оскільки відповідно до ч.4 ст.116 ЗК України за кожним видом використання передача земельної ділянки проводиться один раз.

Окрім того відповідач вказує, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян є правом, а не обовязком органу місцевого самоврядування.

На підставі викладеного просили суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

05 вересня 2017 року ОСОБА_1 звертався до Теребовлянської міської ради Тернопільської області щодо надання йому, як учаснику антитерористичної операції, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,9 га, що розташована на території Теребовлянської міської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.28).

Згідно відповіді Теребовлянської міської ради від 08 вересня 2017 року №965/02-131з позивача проінформовано про те, що якщо особа приватизувала земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства то вона не може знову приватизувати земельну ділянку для цієї ж мети. Враховуючи довідку Відділу Держгеокадастру із якої вбачається, що правом на отримання земельної ділянки з цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства" в розмірі 0,0616 га ОСОБА_1 вже скористався на території населеного пункту с. Вербівці. Статтею 121 ЗКУ встановлено виключно максимальні розміри приватизації земельних ділянок, тобто приватизована земельна ділянка не може бути більшого розміру аніж це передбачено Кодексом, проте, може бути меншого розміру, що як правило трапляється на практиці. Тому, дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2.0 га у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Вербівці ОСОБА_1 надати не можливо (а.с.11).

Заява ОСОБА_1 16 листопада 2017 року була винесена на розгляд тридцять пятої сесії сьомого скликання Теребовлянської міської ради, однак, після розгляду заяви позивача рішення не виносилося, а відповідачем було надано позивачу витяг з протоколу пленарного засідання від 16 листопада 2017 року (а.с.31-33).

Зазначені обставини були предметом судового розгляду у справі 606/1563/17 за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради про зобовязання прийняти рішення.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 квітня 2018 року визнано бездіяльність Теребовлянської міської ради Тернопільської області, протиправною та зобовязано Теребовлянську міську раду Тернопільської області розглянути заяву ОСОБА_1, щодо надання земельної ділянки, прийняти відповідне рішення передбачене законодавством в межах повноважень та компетенції відповідного органу місцевого самоврядування (а.с.9-10).

В подальшому, Теребовлянською міською радою, 07 червня 2018 року прийнято рішення №3896 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, в с. Вербівці, Теребовлянського району за рахунок земель наданих у власність та постійне користування, землі сільськогосподарського призначення, угіддя-рілля (а.с.12).

ОСОБА_1 вважає таке рішення субєкта владних повноважень протиправним та таким, що порушує його законні права, що зумовило позивача звернутись до суду з даною позовною заявою.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Пунктом "а" частиною третьою ст.22 ЗК визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до пункту "б" частини першої ст.121 ЗК громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною шостою ст.118 ЗК визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною сьомою ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду клопотання про надання дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач приймає одне з таких рішень: дає дозвіл на розроблення відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови, які визначені частиною сьомою ст.118 ЗК України.

Як вже зазначалось, відповідач заперечуючи проти позову покликається на те, що у ОСОБА_1 не має підстав реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,9 га, оскільки позивач вже скористався своїм правом приватизації у 2008 році, про що свідчить рішення сесії Вербовецької сільської ради №89 від 16 грудня 2008 року.

Так, рішенням сесії Вербовецької сільської ради від 16 грудня 2008 року № 89 ОСОБА_1 було надано у власність земельну ділянку площею 0,06 га для ведення особистого селянського господарства. 25 листопада 2009 року позивачу видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.14).

Водночас, суд не погоджується з такою позицією субєкта владних повноважень з огляду на наступне.

Відповідно до пункту "в" частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 5 Закону України "Про особисте селянське господарство" громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини першої статті 56 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

Тотожність понять "особисте селянське господарство" та "особисте підсобне господарство" була також підтверджена листом Державного комітету України по земельних ресурсах №14-22-4/2080 від 05 квітня 2002 року.

З огляду на системний аналіз положень вищенаведених норм законодавства, досліджуючи співвідношення понять "особисте підсобне господарство" та "особисте селянське господарство" можна зробити висновок, що право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства мають ті громадяни, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі не більше 0,6 га відповідно до приписів Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року.

У такому випадку безоплатна передача земельної ділянки буде здійснюватися за загальним порядком, визначеним статтею 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 24 червня 2015 року у справі №6-228цс14.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до переконання, що рішення відповідача №3896 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, в с. Вербівці, Теребовлянського району є необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин для прийняття рішення, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, що обумовлює його скасування.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення сорок третьої сесії сьомого скликання Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області №3896 від 07.06.2018 року.

Зобов'язати Теребовлянську міську раду Теребовлянського району Тернопільської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 8, м. Теребовля, Теребовлянський район, Тернопільська область, 48100, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1) щодо надання йому, як учаснику антитереростичної операції, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки оріентовною площею 1,9 га, що розташована на території Теребовлянської міської ради для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.