Справа № 826/17205/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.09.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області щодо надання ОСОБА_2 відмови (викладеної в листі № О-15979/0-9916/6-17 від 14.06.2017) у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) орієнтовною площею 2 (два) га, яка розташована: Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) орієнтовною площею 2 га, яка розташована: Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада) на підставі його клопотання від 18.05.2017.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.09.2018 позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Київській області, яка оформлена листом від 14.06.2017 № О-15979/0-9916/6-17, у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до клопотання від 18.05.2017; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 18.05.2017 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також додані до нього документи та прийняти рішення відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України та висновків суду у даній справі; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Держгеокадастру у Київській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач, будучи учасником АТО, звернувся 18.05.2017 до відповідача з клопотанням про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) орієнтовною площею 2 (два) га, яка розташована: Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада, з масиву земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1.

Клопотання, як зазначено у позові, обґрунтовано вимогами ст. 118, 121 ЗК України. До клопотання були надані всі необхідні документи.

Однак, 21.06.2017 позивач отримав відповідь у формі листа № О-15979/0-9916/-17 від 14.06.2017, в якій зазначено, що бажана ділянка розташована на земельному масиві, який зарезервовано для потреб військовослужбовців-учасників АТО та членів родин військовослужбовців, які загинули у ході її проведення.

Позивач зазначає, що він сам є учасником АТО і йому незрозуміла така відмова, враховуючи його статус.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, оскільки відповідачем питання по суті не розглянуто та не враховані суттєві обставини щодо статусу позивача, як учасника АТО, під час розгляду клопотання позивача, то позов підлягає частковому задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що місце розташування запитуваної земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а тому відповідач діяв в межах чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи викладене вище правове регулювання, колегія суддів зазначає, що законодавством, яке регулює земельні відносини не встановлено вимог до форми висновків уповноважених органів за результатами розгляду клопотань осіб, зацікавлених в одержанні у власність земельної ділянки за проектом землеустрою щодо її відведення, зокрема відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Єдина вимога до такої відмови, передбачена Земельним кодексом України, - це її належна мотивація.

У даному випадку, оскаржувана відмова не містить висновків по суті заявленого позивачем клопотання, зокрема: відповідачем не надано жодної оцінки статусу позивача, як учасника бойових дій; не надано належної деталізації та підтверджень твердженню про резервування земельних ділянок для учасників АТО. У той же час, враховуючи посилання на резервування ділянок для воїнів - учасників АТО, а також те, що позивач є учасником АТО (підтверджується довідкою Авдіївського відділення поліції Покровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 27.03.2017, а.с.14), відповідач у відмові не надав обґрунтованих пояснень - які є недоліки для розгляду його клопотання в рамках зарезервованих ділянок.

Крім того, відповідачем не наведено підстав невиконання вимог п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо першочергового вирішення заявленого позивачем питання та розпорядження КМ України № 898 від 19.08.2015 «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» щодо, зокрема, першочергового розгляду звернень учасників АТО із зазначених вище питань.

Посилання апелянта на наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 02.06.2016 № 144 про резервування земельних ділянок є протиправним, оскільки позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) орієнтовною площею 2 (два) га, яка розташована: Київська область, Бориспільський район, Іванківська сільська рада, з масиву земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, 18.05.2018.

Таким чином, оскільки відповідачем питання позивача фактично по суті не розглянуто та під час зазначеної процедури не враховано суттєві обставини щодо статусу позивача як учасника АТО, які мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, колегія суддів приходить до висновку про те, що відмова, яка викладена в листі № О-15979/0-9916/6-17 від 14.06.2017 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства є необґрунтованою та протиправною, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку документації із землеустрою, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача відповідно до вимог ст. 118 ЗК України та висновків суду у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.09.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 26.12.2018.