Справа № 0940/1935/18
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2018 р. справа № 0940/1935/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Микитюка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання Костюк О.С.,
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: МП "Сюрприз"
до відповідача: Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Івано-Франківській області
про визнання протиправними та скасування рішень від 23.08.2018 та № 36 від 10.09.2018, -
ВСТАНОВИВ:
18.10.2018 року мале підприємство "Сюрприз" (надалі МП "Сюрприз", позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області (надалі Управління ДАБІ в Івано-Франківській області, - відповідач), в якому просили визнати протиправними та скасувати рішення від 23.08.2018 та №36 від 10.09.2018.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) (а.с. 1-2).
Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області скористалось правом на подання відзиву на позовну заяву, який 16.11.2018 представником відповідача подано через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду (а.с. 47-54). Зазначеним відзивом представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечила, просила відмовити у задоволенні позову. Також зазначила, що головний інспектор будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області при винесенні оскаржених рішень діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами чинного законодавства.
15.11.2018 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої вказав на безпідставність доводів представника Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 64-67).
Представником відповідача через канцелярію суду подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 79-82). Просила у задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав позовної заяви та відповіді на відзив, просили суд позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, з підстав відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, просила суд у задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, дослідивши в сукупності письмові та інші докази, якими сторони обґрунтовують власні позовні вимоги, відзив на позов відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, встановив наступне.
23.08.2018 року головними інспекторами будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у присутності заступника начальника відділу будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Косівської районної державної адміністрації головного архітектора району ОСОБА_6, відповідно до наказу №799 від 23.06.2018 року та №1029 від 10.08.2018 на підставі направлення №34/1009/6.4/2018 від 20.07.2018 та №42/1009/6.4/2018 Порядку здійснення держаного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698 проведено планову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил відділу будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Косівської районної державної адміністрації, вул. Незалежності, 11, м. Косів Івано-Франківська область при наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №26 від 14.06.2016 на об`єкт "адміністративно-виробничий будинок" на вул. Попова в м. Косів Івано-Франківської області, замовником якого є МП "Сюрпиз" (а.с.55-58).
На підставі зазначеної перевірки складено акт дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23.08.2018 (а.с. 13-15).
Перевіркою встановлено, що в пунктах 6, 7, 8, 9, 11, 13 розділу "містобудівні умови та обмеження" не зазначені конкретні положення нормативних актів, відомості, які базуються на розрахунках та не міститься конкретних цифрових показників, а тільки посилання на нормативні акти, за якими неможливо визначити містобудівні умови та обмеження, чим порушено п.8 ч.1 ст.1 Закону та не відповідає п. 3.4 Порядку №109; в п. 5 розділу "Загальні дані" документ, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою зазначено договір оренди землі від 25.04.2014. У вказаному договорі відсутня державна реєстрація. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" саме державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія договору оренди землі від 25.04.2014 не засвідчена в установленому порядку, що є порушенням п.2.2 Порядку №109; в п.8 розділу "Загальні дані" відсутнє посилання на містобудівну документацію населеного пункту. МУО №26 видані за відсутності затвердженого у встановленому порядку детального плану території чи плану зонування території, які відповідно до ст. 18 та ст. 19 Закону визначають містобудівні умови та обмеження, у зв`язку з чим не можливо визначити відповідність намірів забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні, чим порушено п.2 ст. 5, п.5 ст. 29 Закону (в редакції Закону, що діяла на момент надання даних містобудівних умов та обмежень), п. 2.4 Порядку №109; порушення п.6 розділу 5 "Прикінцеві положення" Закону, а саме норма, згідно з якою рішення щодо визначення та надання містобудівних умов та обмежень на територіях де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, дозволялось приймати з врахуванням попередніх планувальних рішень у межах встановленого законодавством строку, припинила дію з 01.01.2015 (а.с. 13-15).
Позивач з даними рішеннями від 23.08.2018 та №36 від 10.09.2018 року не погоджується, вважає, що відповідачем порушуються його права та інтереси, у зв'язку з чим звернулись до суду із даним позовом.
Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.
Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI, Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 08 квітня 2011 року № 439/2011 та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.
Згідно з статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.
Згідно вимог Закону, управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом контролю за дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації.
Згідно Указу Президента України від 08.04.2011 року №439/2011 "Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України", Державна архітектурно-будівельна інспекція України є правонаступником прав та обов'язків Державної архітектурно-будівельної інспекції - урядового органу, що діяв у системі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України.
Державна архітектурно-будівельна інспекція є центральним органом виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства. Державна архітектурно-будівельна інспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за виконанням приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил, у сфері житлово-комунального господарства; проводить перевірки відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт, будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що застосовуються у будівництві, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним вимогам, рішенням; розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства з прийняттям відповідних рішень.
Згідно з абз.3 п.2 ч.8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI) скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам.
В той же час під час проведення перевірки, таких підстав для скасування містобудівних умов та обмежень головним інспектором будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду не встановлено.
Суд зазначає, що під час проведення планової перевірки на об`єкті нагляду встановлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №26 від 14.06.2016 на об`єкт "адміністративно-виробничий будинок" на вул. Попова в м. Косів Івано-Франківської області, прийнято з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, зокрема: в договорі оренди землі від 25.04.2014 відсутня державна реєстрація, передбачена ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та в порушення п.2.2 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 07.07.2011 №109, копія цього договору не засвідчена в установленому порядку; відсутнє посилання на містобудівну документацію населеного пункту та в порушення п. 2 ст.5 п.5 ст. 29 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" МОУ №26 видані за відсутності затвердженого в установленому порядку детального плану території чи плану зонування території, в зв`язку з чим неможливо визначити відповідність намірів забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; в порушення п.6 розділу 5 "Прикінцеві положення" Закону, згідно якого рішення щодо визначення та надання містобудівних умов та обмежень на територіях де не затверджені плани зонування або детальні плани територій дозволялось приймати з врахуванням попередніх планувальних рішень, припинили з 01.01.2015 (а.с. 11).
14.06.2016 відділом капітального будівництва містобудування та архітектури Косівської райдержадміністрації надано малому підприємству "Сюрприз" містобудівні умови та обмеження №26 забудови земельної ділянки площею 0,0328 га по вул. Попова в м. Косів, Косівський район, для будівництва адміністративно-виробничого будинку.
У п.7 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки зазначено, що цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування адміністративно-виробничого будинку. У п.9 містобудівних умов та обмежень земельної ділянки зазначено, що функціональне призначення земельної ділянки: обслуговування адміністративно-виробничого будинку (а.с. 16-17).
Наступна реєстрація права оренди земельної ділянки проведена 21.09.2017 строком дії до 05.08.2019, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с. 33).
Представником позивача виготовлено запит начальнику відділу у Косівському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 29.11.2018 про те, чи проводилась уповноваженим органом реєстрація договору оренди землі від 25.04.2014, укладеного між Косівською міською радою та МП "Сюрприз" (а.с. 102).
Відділом у Косівському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на лист від 29.11.2018 вх. №29.11.2018 надано відповідь за вих.. №31-9-0-25-675/105-18 від 05.12.2018, в якій зокрема зазначено, що інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані на праві власності земельні ділянки чи користуванні, зокрема щодо реєстрації договору оренди землі від 25.04.2014, укладеного між Косівською міською радою та МП "Сюрприз", надаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно органу державної реєстрації прав (а.с. 101).
Згідно ч.3 ст. 29 Закону України № 3038-VI, містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; копія документу, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці або згода його власника засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; витяг із Державного земельного кадастру. Згідно абз. 7 ч. 3 ст. 29 Закону № 3038-VI, цей перелік для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.
Відповідно до ч.5 ст. 29 Закону № 3038-VI, містобудівні умови та обмеження містять: назву будівництва, що повинна відображати від будівництва та місце розташування об`єкта; інформацію про замовника; відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; граничну допустимість висотність будинків, будівель та споруд у метрах; максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); мінімально допу3стимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони); охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж. Перелік зазначених умов є вичерпним.
У судовому засіданні встановлено, що містобудівні умови та обмеження №26 від 14.06.2016 надані позивачу відповідають вищенаведеному переліку документів та зазначених умов, як і відповідають містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам.
Суд зазначає, що зазначене головним інспектором будівельного нагляду у рішенні від 23.08.2018 порушення, а саме: відсутність державної реєстрації в договорі оренди та те що копія договору оренди землі не засвідчена в установленому порядку не ґрунтуються на визначеному переліку документів відповідно до ч.3 статті 29 Закону № 3038-VI.
Крім того у п. 8 "Загальні дані" оскаржуваного рішення від 23.08.2018 зазначено, що відсутнє посилання на містобудівну документацію населеного пункту, то суд зауважує, що дане посилання не ґрунтується на визначеному в ч. 5 ст. 29 Закону № 3038-VI переліку визначених умов, які містяться в містобудівних умовах і обмеженнях, а також є помилковим, оскільки у п. 8 "Загальні дані" містобудівних умов і обмежень №26 від 14.06.2016, серед перерахованого в ньому переліку містобудівної документації (генеральний план населеного пункту, план зонування, детальний план території), міститься посилання на Генплан.
На запит представника позивача, який подано головному архітектору Івано-Франківської області Управління містобудування та архітектури за вих. № від 99.11.2018 про те, чи відповідають Генплану наміри забудови земельної ділянки по вул. Попова, в м. Косів визначені в містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки видані 14.05.2016 МП "Сюрприз", начальником управління департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури управління містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації надано відповідь, у якій зокрема зазначено, що відповідно до генерального плану м. Косів, вул. Попова розташована у центральній частині населеного пункту, та належить до земель громадської та житлової забудови. Наразі в управлінні не має даних стосовно невідповідності долучених містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки існуючій містобудівній документації (а.с. 103-104).
Статтею 1 Закону № 3038-VI визначено, що таке містобудівна документація це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. За змістом визначених термінів статті 1 та інших положень Закону № 3038-VI, до містобудівної документації відноситься: генеральний план населеного пункту (основний вид містобудівної документації на місцевому рівні); детальний план території; план зонування території. Пунктом 8 статті 17 Закону № 3038-VI визначено, що строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.
У статті 18 Закону № 3038-VI визначено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту, а статтею 19 цього Закону зазначено, що детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту.
Згідно абз. 2 статті 16 Закону № 3038-VI містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі на паперових і електронних носіях.
Отже, з огляду на вищезазначене п. 3 ст. 29 Закону № 3038-VI передбачено, що містобудівні умови та обмеження надаються на підставі містобудівної документації, до якої входить і генеральний план населеного пункту і детальний план забудови і план зонування території, при цьому, не конкретизовує її перелік чи сукупність, тому не може бути підставою для скасування містобудівних умов та обмежень вказане в оскаржуваному рішенні головного інспектора будівельного нагляду, що МУО №26 видані за відсутності детального плану території чи плану зонування території, в зв`язку з чим неможливо визначити відповідність намірів забудови земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні, а з 01.01.2015 припинили дію положення, коли дозволялось надавати містобудівні умови з врахуванням попередніх планувальних рішень.
Відповідність цільового призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування адміністративно-виробничого будинку та функціонального призначення земельної ділянки обслуговування адміністративно-виробничого будинку містобудівній документації підтверджується генеральним планом населеного пункту, про що мається на увазі в містобудівних умовах №26 від 14.06.2016.
Також, згідно з Витягом з Державного земельного кадастру надана для забудови земельна ділянка за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування адміністративно-виробничого будинку та за категорією: землі громадської та житлової забудови (а.с. 34).
Крім того суд звертає увагу, що на момент проведення перевірки Порядок №109 втратив чинність згідно Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №289 від 06.11.2017.
З огляду на вищенаведені положення абзацу 3 пункту 2 частини 8 Закону № 3038-VI, за яких допускається скасування містобудівних умов та обмежень, відповідачем не встановлено, що містобудівні умови та обмеження №26 від 14.06.2016 надані позивачу не відповідають містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам.
Відповідно до п.4 ч.3 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності" від 17.01.2017 №1807-VIII, зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом міністрів України у разі: скасування містобудівних умов та обмежень.
Таким чином, суд приходить до висновку, що рішенням від 23.08.2018 незаконно скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №26 від 14.06.2016, а рішення №36 від 10.09.2018 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, є похідним від нього, тому підлягають скасуванню.
Суд зауважує, що безпідставним та таким, що не спростовує доводи позову є посилання представника відповідача у відзиві на постанову від 01.01.2018 №19/1009/6.3/2018 про адміністративну відповідальність ОСОБА_7 та сплату ним штрафу як факт визнання з виявленими порушеннями (а.с. 59-61).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь малого підприємства Сюрприз сплачений судовий збір у розмірі 3 524,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2019 та №2023 від 24.10.2018 (а.с. 3).
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 23.08.2018 головного інспектора будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №26 від 14.06.2016 на об`єкт "адміністративно-виробничий будинок" на вул. Попова в м. Косів Івано-Франківської області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Микитюк Р.В.

Рішення складене в повному обсязі 26 грудня 2018 р.