Справа № 0940/2432/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"24" грудня 2018 р. Справа № 0940/2432/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо неврахування періодів з 14.11.1997 по 01.01.2004, часткове врахування періодів з 01.01.2004 по 31.12.2007 при призначенні пенсії позивачу та зобов'язання відповідача зарахувати до страхового стажу для призначення трудової пенсії за віком періоди сплати позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України з 14.11.1997 по 31.12.2007 у повному обсязі, а загалом 10 років 47 днів, зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з 02.12.2015.

Пунктами 3, 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з'ясовує:

- чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Із змісту адміністративного позову слідує, що позивач просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо неврахування періодів з 14.11.1997 по 01.01.2004, часткове врахування періодів з 01.01.2004 по 31.12.2007 при призначенні пенсії позивачу;

- зобов'язати відповідача зарахувати до страхового стажу для призначення трудової пенсії за віком періоди сплати позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України з 14.11.1997 по 31.12.2007 у повному обсязі, а загалом 10 років 47 днів та, відповідно, зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з 02.12.2015.

Суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними дій та бездіяльності Калуського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області та вимоги про зобов'язання Калуського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області вчинити дії щодо зарахування до страхового стажу для призначення трудової пенсії за віком періоди сплати позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України з 14.11.1997 по 31.12.2007 у повному обсязі та, відповідно, зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з 02.12.2015, є самостійними позовними вимогами, так як за своїм змістом є різними шляхами (способами) захисту порушено права, а також можуть бути заявлені окремо одна від одної.

Так, при визнанні судом протиправними дій і бездіяльності відповідача, без заявлення позивачем вимоги до суду про зобов'язання вчинити дії щодо зарахування до страхового стажу для призначення трудової пенсії за віком періоди сплати позивачем страхових внесків до Пенсійного фонду України з 14.11.1997 по 31.12.2007 у повному обсязі та, відповідно, зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з 02.12.2015, Калуське об'єднане управління ПФУ Івано-Франківської області не позбавлене права прийняти рішення щодо такого перерахунку пенсії позивачу.

Суд вважає, що якщо пенсіонер, не вступаючи у правовідносини щодо можливого добровільного проведення перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними дій і бездіяльності Калуського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області в судовому порядку, а одночасно із вказаною позовною вимогою заявляє вимогу про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу, то такі вимоги адміністративного позову мають різні предмети доказування, тобто є самостійними вимогами.

Позивач самостійно визначив такі вимоги у позовній заяві, відтак, виходячи із принципу диспозитивності адміністративного судочинства, суд вважає їх окремими позовними вимогами немайнового характеру.

Таким чином позивачем до суду заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 4 зазначеного Закону встановлюються ставки судового збору, зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», який вступив в дію з 01.01.2018, встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року складає 1 762,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що абзацом 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як наслідок, розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами немайнового характеру складає 1 409,60 грн., проте, згідно квитанції за №1-1741к від 20.12.2018, яка долучена позивачем до матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір тільки за одну позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 704,80 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в порушення вимог абзацу 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», сплачено судовий збір не в повному обсязі.

Таким чином, для усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати (долучити) документ про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн.

Також, частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, встановленим строком для звернення до адміністративного суду із зазначеними вище позовними вимогами є шестимісячний строк.

Суд звертає увагу, що позивач просить визнати протиправними дії і бездіяльність відповідача щодо неврахування періодів з 14.11.1997 по 01.01.2004, часткове врахування періодів з 01.01.2004 по 31.12.2007 при призначенні пенсії позивачу 02.12.2015 та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з 02.12.2015.

Отже, позивач вважає, що його право відповідачем порушене ще 02.12.2015 при призначенні йому пенсії.

Таким чином, оскільки позивач звернувся з даним позовом 20.12.2018, то ним пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Однак, як судом встановлено, такої зави позивач не подав разом із позовною заявою.

За таких обставин, позовну заяву подано без додержання вимог частин 3, 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв'язку із вищевикладеним, відповідно до частин 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення вищевказаних недоліків шляхом приведення у відповідність адміністративного позову до встановлених частинами 3, 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 161, 171, частинами 1, 2 статті 169 та статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання до вчинення дій - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання (долучення) документа про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн. та заяви про поновлення строку звернення до суду і доказів поважності причин його пропуску

Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде повернена.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кафарський В.В.