Справа № 264/4097/18
Суддя: Мирошниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4097/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мирошниченка Ю.М., за участю секретаря Конівченко Ю.А., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції (далі УПП) з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Просив визнати незаконними дії відповідача та скасувати постанову від 19.01.2015 р., відповідно до якої його визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 180 грн. за те, що він керував транспортним засобом без номерного знака, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Стверджував, що правопорушення не скоював, про існування постанови дізнався лише 18.07.2018 року в органах ДВС.

Відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив, що УПП в м. Маріуполі є неналежним відповідачем, оскільки інспектор поліції ОСОБА_2, який склав постанову, не є посадовою особою УПП.

Оскільки обидві сторони в судове засідання не зявилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 19.01.2015 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ВС1 № 183234 інспектором ВДАІ з обслуговування м. Маріуполя УДАІ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, яке полягало в тому, що він 19.01.2015 року о 09 годин 25 хвилин у м. Маріуполя по пр. Карпова керував транспортним засобом Nissan Almera без номерного знака, чим порушив вимоги п. 2.9 «в» ПДР, у звязку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 180 грн.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець закріпив презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність якого вважаються протиправними, доки відповідач не доведе зворотне. Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження події та складу адміністративного правопорушення, а також вини позивача у його вчиненні матеріали цієї справи не містять, у звязку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Посилання відповідача на те, що він не є правонаступником ліквідованого відділу ДАІ, інспектором якого ухвалено оскаржуване рішення, суд не бере до уваги з огляду на таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС).

З довідки ГУНП в Донецькій області від 03.12.2018 року дійсно вбачається, що відповідно до наказу МВС України № 1322 від 19.12.2016 року «Про ліквідацію Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України, Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС, управлінь Державної автомобільної інспекції ГУМВС, УМВС України в Автономний Республіці Крим, областях» правонаступник ВДАІ з обслуговування м. Маріуполя УДАІ ГУМВС в Донецькій області відсутній.

Однак, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 238 КАС України (далі КАС) суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком субєкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, законодавцем встановлено заборону закриття провадження в адміністративній справі у випадку припинення субєкта владних повноважень. Це означає, що функції держави не зникають із ліквідацією юридичної особи публічного права (крім випадку повної відмови держави від виконання певних функцій, що потребуватиме відповідних змін у законодавстві), а тому в будь-якому випадку, враховуючи принцип безперервності влади, має бути вирішено питання про функціональне правонаступництво юридичної особи публічного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Істинна Православна Церква в Молдові та інші проти Молдови» зазначено, що оскільки боржником є сама держава, то у звязку з цим не має значення який з органів державної влади брав участь у судових спорах та який із них несе відповідальність за виконання кінцевого судового рішення.

Змістовний порівняльний аналіз нормативно-правових актів, що регулювали діяльність Державної автомобільної інспекції (Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ) та Управління патрульної поліції (Положення про патрульну службу МВС) виявив тотожність здійснюваних ними функції, зокрема, із забезпечення безпеки дорожнього руху; організації контролю за додержанням законів, інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, що вказує на УПП як на функціонального правонаступника ДАІ і визначає його належним відповідачем у цій справі.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції, з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову серії ВС1 № 183234 від 19.01.2015 року, винесену інспектором ВДАІ з обслуговування м. Маріуполя УДАІ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Першого адміністративного апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко