Справа № 808/2442/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/2442/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційні скарги Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року (суддя Татаринов Д.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 18.09.2018 року)

у адміністративній справі № 808/2442/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

21.06.2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № та № від 18.05.2018 року, винесені Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, якими застосовані штрафні (фінансові санкції) та донараховано податку з доходів фізичних осіб у розмірі 102349,13 грн. та 170,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення № та № від 18 травня 2018 року, винесені Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, якими застосовані штрафні (фінансові санкції) та донараховано податку з доходів фізичних осіб у розмірі 102349,13 грн. та 170,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Запорізькій області, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що Головним управління ДФС у Запорізькій області отримано лист Департаменту податків і зборів з фізичних осіб ДФС України від 07.12.2017р. № 33922/7/99-99-13-04-02-17 «Про направлення матеріалів», стосовно розгляду та вжиття заходів згідно з чинним законодавством зібрані у ході досудового розслідування в кримінальному провадженні № 00000 від 27.07.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, матеріали, які свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог діючого законодавства та ухилення від оподаткування доходів (прибутків), джерело походження яких в Україні та за її межами (наявний в матеріалах справи). За результатами перевірки складено акт від №278/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 03.04.2018 року, яким зафіксовано порушення 14.1.49, пп.14.1.55 п.14.1 ст. 14, пп.163.1.3 п.163.1 ст. 163, п.164.1 ст. 164,пп 164.2.8. п. 164.2 ст.164, пп. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170 ПК України, та порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1 ст.179 ПК України, а саме платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 станом на дату акту не надано податкову декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік при граничному терміні надання до 01.05.2015 року. Апелянт вказував, що в його розпорядженні є Протокол зборів акціонерів компаній «Transaquatic LTD» від 21.01.2014 року, відповідно до якого у компанії наявний нерозподілений прибуток у розмірі 16375859 грн., який було запропоновано розподілити між акціонерами. Сума отриманого нерозподіленого прибутку ОСОБА_1 було зараховано в якості погашення позики, отриманої раніше у компанії «Transaquatic LTD». Під час перевірки було використано Протокол №24 від 21.01.2014 року та Протокол №39 зборів акціонерів «Transaquatic LTD» від 01.06.2015 року з яких вбачається, що ОСОБА_1 отримав 200000 доларів нерозподіленого прибутку у якості Дивідендів (еквівалент 1637585,9 грн. за курсом 8,18793 грн. за 1 долар США), як частину накопиченого та нерозподіленого прибутку в минулих періодах. Апелянт вказував, що дивіденди, це платіж, що здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв'язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку. Об'єктом оподаткування резидента є іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Також апелянт вказав, що відповідно до пп. 170.11.1 п.170.11 ст. 170 ПК України, у разі якщо джерело виплат будь- яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставками, визначеними в пунктом 167.1 статті 167 Кодексу. Фізичною особою ОСОБА_1 не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, не задекларовано дохід отриманий як джерело іноземного походження, а також самостійно не розраховано та не сплачено до бюджету податок з отриманого доходу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, судова колегія суду апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга в межах оскарження та її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у податкового органу відсутні будь які належні докази того, що ОСОБА_1 отримав від компанії «Transaquatic LTD» дивідендів у сумі 200000 доларів США, а протоколи зборів судом до уваги не приймаються, оскільки вони є наміром та не свідчать про дійсне здійснення перерахування коштів. Протоколи акціонерів на підставі яких контролюючий орган робить висновки про отримання позивачем доходу, не є первинними документами. Суму отриманого нерозподіленого прибутку ОСОБА_1 відповідно до протоколів, які не свідчать про отримання коштів, було зараховано в якості погашення позики, отриманої раніше у компанії «Transaquatic LTD».

Матеріалами справи встановлено, що з 05.03.2018 року по 27.03.2018 року відповідно до наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області №539 від 20.02.2018 року фахівцем Головного управління проведено невиїзну документальну позапланову перевірку платника податків - фізичної особи, який не є-суб'єктом господарювання ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів виплачених фізичній особі за ознакою доходу « 109» у період з 01.01.2014 року по 31.12.2015 року. За результатами перевірки складено акт №278/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 03.04.2018 року, відповідно до висновків якого, ОСОБА_1 порушено підпункт 14.1.49, підпункт 14.1.55 пункту 14.1. статті 14, підпункт 163.1.3 пункту 163.1 статті 163, пункт 164.1 статті 164, підпункт 164.2.8. пункту 164.2 статті 164, підпункт 170.11.1 підпункт 170.11 статті 170 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2014 рік у сумі 81879,30 грн.; зафіксовано порушення підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункт 179.1 статті 179 ПК України, в результаті чого платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 станом на дату акту не надано податкову декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік при граничному терміні надання до 01.05.2015 року.

Висновки акту перевірки обґрунтовані тим, що Головним слідчим управлінням фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 27.07.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 212, частиною 3 статті 209 КК України. В межах досудового розслідування встановлено, що громадянин України: ОСОБА_1 отримав 200000 доларів дивідендів, як частину накопиченого та нерозподіленого прибутку в минулих періодах, яка була зарахована в якості погашення позики отриманою раніше у компанії «Transaquatic LTD» - юридичної особи-нерезиденту, зареєстрованою за адресою Віргінські острови, у розмірі 200000 доларів, проте відомості про доходи (прибуток), отриманий з джерел за межами України не відобразили у Податкових деклараціях про майновий стан і доходи у вигляді «Дохід у вигляді дивідендів (крім дивідендів, визначених у підпункті 165.1.18 ПК України) (підпункті 164.2.8 ПК України)» за ознакою « 109» у період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року.

На підставі акту перевірки №278/08-01-13-05/НОМЕР_1 від 03.04.2018 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 18.05.2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № , яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові санкції) у розмірі 170,00 грн.; № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем у розмірі 81879,30 грн. та штрафними санкціями у розмірі 20469, 83 грн.

До матеріалів справи долучено протокол зборів акціонерів компаній «Transaquatic LTD» від 21.01.2014 року № 24, та протокол №39 зборів акціонерів «Transaquatic LTD» від 01.06.2015 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 отримав 200000 доларів нерозподіленого прибутку у якості дивідендів (еквівалент 1637585,9 грн. за курсом 8,18793 грн. за 1 долар США), як частину накопиченого та нерозподіленого прибутку в минулих періодах. У компанії був наявний нерозподілений прибуток у розмірі 16375859 грн., який було запропоновано розподілити між акціонерами. Суму отриманого нерозподіленого прибутку ОСОБА_1 було зараховано в якості погашення позики, отриманої раніше у компанії «Transaquatic LTD».

Головне управління ДФС у Запорізькій області у своїх доводах вважає, що ОСОБА_1 у 2014 році було отримано прибуток у розмірі 20000 доларів США, з яких не було сплачено податок на дохід фізичних осіб та не було подано декларації про дохід фізичних осіб, саме з причин цього і були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Відповідач вважає, що з протоколів зборів акціонерів компаній «Transaquatic LTD» вбачається отримання прибутку позивачем.

Згідно пп. 14.1.49 п. 14.1 ст. 49 ПК України, дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою, у тому числі емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв'язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Підпунктом 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено поняття доходу отриманого за межами України. Дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Пунктом 162.1 ст. 162 ПК України передбачено, що платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно п. 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 164.1, п. 164.2, п. 164.4 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу. Під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.3 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом. Суми розстрочених податкових зобов'язань розраховуються платником податку самостійно згідно з документами щодо суми прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків) та погашаються рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня) починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов'язання. При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Відповідно до підпунктів 170.11.1, 170.11.2 п. 170.11 ст. 170 ПК України у разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, крім доходів, визначених підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 167.5.4 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу. У разі відсутності в платника податку підтверджуючих документів щодо суми отриманого ним доходу з іноземних джерел та суми сплаченого ним податку в іноземній юрисдикції, оформлених відповідно до статті 13 цього Кодексу, такий платник зобов'язаний подати до контролюючого органу за своєю податковою адресою заяву про перенесення строку подання податкової декларації до 31 грудня року, наступного за звітним. У разі неподання в установлений строк податкової декларації платник податків несе відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами.

Таким чином, нормами Податкового кодексу передбачено оподаткування дивідендів отриманих від іноземної компанії фізичною особою. Однак, отримання дивідендів повинне бути підтверджене фактично.

Протокол №24 від 21.01.2014 року та Протокол №39 зборів акціонерів компанії «Transaquatic LTD» від 01.06.2015 року, відповідно до яких Головне управління ДФС у Запорізькій області робить висновок про отримання позивачем коштів, є намірами виплатити кошти та не означають і не підтверджують дійсність здійсненої виплати. Навпаки, протоколи вказують на те, та відповідач погоджується, що виділені ОСОБА_1 кошти у вигляді нерозподіленого прибутку - дивідендів, фактично не були виплачені ОСОБА_1 а були загазовані як погашення позики виданої раніше компанією «Transaquatic LTD». Відповідно до протоколів, суму отриманого нерозподіленого прибутку ОСОБА_1 було зараховано в якості погашення позики, отриманої раніше у компанії «Transaquatic LTD».

Судова колегія звертає увагу, що оподаткування прибутку фізичної особи здійснюється у разі отримання контролюючим органом дійсного підтвердження отримання прибутку особою, наприклад при наявності платіжного банківського документа.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Відповідно до п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Законодавцем визначається поняття первинних документів, як доказів, які підтверджують зміну майнового стану платника податків та зміну показників податкового зобов'язання такого платника. Первинні документи повинні підтвердити дійсність вчинення тієї чи іншої бухгалтерської операції.

Відповідно до п. 179.1, п. 179.7 ст. 179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не допущено порушень підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункт 179.1 статті 179 ПК України, оскільки декларація фізичної особи про доходи подається у разі отримання доходів. Як встановлено, позивачем не отримано та контролюючим органом при здійсненні перевірки та винесенні податкових повідомлень-рішень не підтверджено дійсність отримання прибутку у 2014 році у вигляді дивідендів від компанії «Transaquatic LTD», тобто позивач не мав, що декларувати.

Судова колегія вказує, що норми Податкового кодексу України у частині оподаткування прибутку фізичних осіб є нормами прямої дії та чітко встановлюють обов'язок для контролюючого органу підтвердити дійсність та фактичність отримання прибутку фізичною особою для його оподаткування.

Згідно ч. 3, ч. 6 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги, не передбачено повернення судових витрат, здійснених суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 314, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року у справі № 808/2442/18 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник