Справа № 760/14415/16-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/630/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Лазаренко В.В.

за участю секретаря- Каліщук М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов»язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Правобережного об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві і просить зобов»язати його призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.»б» ст.13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» з моменту його звернення до відповідача, а саме з 30 червня 2016 року.

Посилається в позові на те, що посади слюсаря та газозварника, робітника складу хімікатів, які він займав, передбачені Списком №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, постановою Ради Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року та постановою Ради Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року.

Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка,а при її відсутності порядок підтвердження стажу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Факт його роботи на зазначених посадах підтверджується записами в його трудовій книжці, а тому він має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

30 червня 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак листом від 12 липня 2016 року йому в цьому було відмовлено.

Вважає таку відмову відповідача неправомірною і просить задовольнити позов.

В вересні 2016 року позивач збільшив розмір позовних вимог і просить зобов»язати відповідача зарахувати період його роботи з 01 березня 1976 року до 23 березня 1976 року, з 26 січня 1981 року до 25 березня 1981 року, з 10 травня 1983 року до 10 жовтня 1984 року, з 01 червня 1987 року до 22 травня 1995 року як шкідливі умови праці за Списком №2 виробництв, посад і професій, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, постановою Ради Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року та постановою Ради Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилався на те, що з 21 серпня 1992 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №442, якою був затверджений Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах до стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці зараховується період роботи за професією на посадах, які передбачені відповідними Списками №1 або №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України, які діяли на момент роботи на цих посадах за умови атестації робочих місць.

Відповідно до даного Порядку проводиться атестація робочих місць у строки, встановлені Колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача він працював на підприємстві і після 1992 року, однак документів, які б підтверджували проведення атестації робочих місць до заяви про призначення пенсії не додав.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року №203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» утворено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, реорганізувавши його шляхом злиття Правобережного, Лівобережного, Центрального об'єднаних управлінь Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно даних ЄДРПОУ Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві має реквізити: , адреса: м. Київ вул. Бульварно - Кудрявська, 16.

Виходячи з цього, за клопотанням представника відповідача була проведена заміна відповідача в справі на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України « Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

У відповідності до частини першої ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12 цього ж Закону України, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону України, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

За змістом статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року.

Згідно з пунктом 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

В пункті 20 Порядку зазначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано - періоди роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи на підставі яких видана зазначена довідка.

Звертаючись до суду, позивач не зазначає, з якого по який період та на якому підприємстві він працював на посадах, які дають йому право на призначення пенсії на пільгових умовах, привівши лише посади, на яких він працював: слюсар, газозварник, робітник складу хімікатів, які віднесені до Списку №2.

Які саме посади, які він займав, та які зазначені в трудовій книжці, віднесені до Списку №2, також не зазначено.

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731.

Відповідно до п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11 березня 1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, якими визначено посади, які відносяться до робіт із шкідливими умовами праці Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Судом встановлено, підтверджено представником відповідача і не заперечується представником позивача, уточнюючі довідки підприємства за місцем роботи, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах, позивачем не надано, що позбавляє можливості визначення тривалості його роботи на посадах, які надають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01 серпня 1992 року та розробленими на виконання даної постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України № 41 від 01 вересня 1992 року.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 вище приведеного Порядку та п. п. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків №№ 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці України № 383 від 18 листопада 2005 року, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

У п. 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Тобто, з аналізу даних нормативних актів випливає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Крім того, приведене вище обґрунтування свідчить про те, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Виходячи з цього, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, а відтак - на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Тобто, законодавством передбачена обов'язкова процедура прийняття рішення пенсійним органом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2, а відповідь Правобережного об»єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12 липня 2016 року носила роз'яснювальний характер, тобто рішення відповідачем про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах не приймалося.

За результатами розгляду цього звернення позивачу відповідачем була надана відповідь в порядку Закону України "Про звернення громадян", у якій із посиланням на норми законодавства вказано на неможливість винесення рішення про призначення чи відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах без надання необхідних документів.

Фактично заява позивача відповідачем у порядку Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не розглядалася і рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії відповідачем не приймалося.

Способи захисту порушених прав в адміністративному судочинстві визначено ст.245 КАС України.

Виходячи з викладеного вище,неприйняття відповідачем рішення за зверненням позивача про призначення пенсії, суд вважає, що правовідносини між сторонами з приводу призначення пенсії, які регламентовані Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не виникли, а тому обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає вимогам закону.

При цьому суд зважає на те, що до компетенції суду не віднесені функції пенсійних органів з питань призначення пенсій, в тому числі перевірки перебування позивача на посадах,які дають йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ч.1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи викладене вище, порядок та підстави призначення пенсії на пільгових умовах, приведені вище висновки суду, суд не приймає до уваги пояснення свідків у судовому засіданні, допитаних за ініціативою позивача.

Керуючись статтями 19 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ст.ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов»язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складно 22.12.2018.

Суддя : В.В.Лазаренко