Справа № 819/1208/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2804/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

представника позивача Хоми М.В.,

представника відповідача Рацина Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Степ-М» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року (прийняте у м. Тернополі суддею Мартиць О.І.; складене у повному обсязі 19.09.2018) в адміністративній справі № 819/1208/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Степ-М» до Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Степ-М» (далі - ТОВ «Степ-М», Товариство) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - ГУ ДФС у Тернопільській області) за № від 06.04.2018.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що законодавство не деталізує вимоги до правового титулу, відповідно до якого у особи виникає право користування земельною ділянкою, а також до правовстановлюючих документів на підтвердження права на таку ділянку. Тому, висновки податкового органу про те, що сільськогосподарська продукція, вирощена на земельних ділянках, стосовно яких не оформлені належним чином договори оренди (суборенди) та не надано дозволу на суборенду для цілей оподаткування податком на додану вартість (далі - ПДВ) в умовах спеціального режиму, не може вважатися власне виробленою, є помилковими.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ТОВ «Степ-М», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за неправильного застосування норм матеріального права та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж обставинами, що й вимоги позовної заяви. Крім того, зазначає, що відповідач не довів обсягу реалізованого товару, який ніби-то було вирощено на земельних ділянках, стосовно яких не оформлено правовстановлюючі документи (і відповідно суму донарахованого грошового зобов'язання). Проте, суд визнав таку обставину встановленою і визнав правомірним збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 695 960,25 грн.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ «Степ-М» зареєстроване як юридична особа 28.01.2008 та з цього числа перебуває на обліку в Чортківській об'єднаній податковій інспекції ГУ ДФС у Тернопільській області (далі - Чортківська ОДПІ) як платник податків.

Товариство у період з 01.02.2015 по 31.12.2017 було платником єдиного податку четвертої групи згідно із пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України), оскільки у нього частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищувала 75 % (КВЕД 01.11 (основний) - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур).

Як сільськогосподарський товаровиробник у період з 01.02.2015 по 31.12.2016 Товариство використовувало загальний та спеціальний режими оподаткування податком на додану вартість і подавало до Чортківської ОДПІ дві податкові декларації з ПДВ:

- загальну - у якій відображаються податкові зобов'язання і податковий кредит по операціях з продажу підакцизної продукції, продукції не власного виробництва (придбаної), по якій суми ПДВ сплачувалися до бюджету;

- скорочену - спеціальну або окрему декларацію з ПДВ відповідно до спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, передбаченого статтею 209 ПК України.

За період з 01.01.2017 по 31.12.2017 Товариство використовувало загальний режим оподаткування ПДВ і подавало до Чортківської ОДПІ лише загальну декларацію з ПДВ, у зв?язку з втратою чинності спеціального режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, передбаченого в статті 209 ПК України.

Згідно пункту 209.6 статті 209 ПК України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

Для сільськогосподарських підприємств до 01.01.2017 було передбачено спеціальний режим оподаткування ПДВ за наявності певних умов, визначених пунктом 209.6 статті 209 ПК України:

- основною діяльністю має бути постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах;

- питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг має становити не менш як 75% вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно;

- товари, що їх постачає сільськогосподарське підприємство, мають належати до товарних груп 1-24, товарних позицій 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД; послуги які надаються сільськогосподарським підприємством (яке має намір стати суб'єкта спецрежиму з ПДВ) - надаються ним у результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до п. 209.17 ПКУ поширюється дія спеціального режиму з ПДВ, а також рибальства.

У пункті 209.17 статті 209 ПК України наведено вичерпний перелік видів сільськогосподарські діяльності з посиланнями на коди КВЕД.

Відповідно до плану-графіка проведення документальних перевірок на І квартал 2018 року ГУ ДФС у Тернопільській області провело документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Степ-М» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства і з питань єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.02.2015 по 31.12.2017, за результатами якої склало акт за № 1268/14-01/35126747 від 19.03.2018 (далі - Акт перевірки).

Під час проведення цієї перевірки контролюючим органом на підставі первинних бухгалтерських документів, зокрема, було досліджено правильність та підставність розподілення сум ПДВ між загальною та скороченою декларацією.

За висновками Акта перевірки ТОВ «Степ-М» порушило вимоги абзацу а) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, ст. 209 ПК України, в результаті чого занизило податкові зобов'язання з ПДВ на загальну суму 556 733 грн, а саме: в липні 2015 року - на суму 22 739 грн, в жовтні 2015 року - на суму 117 941 грн, в березні 2016 року - на суму 167 232 грн, в червні 2016 року - на суму 75 328 грн, в серпні 2016 року - на суму 120 446 грн, в листопаді 2016 року - на суму 39 472 грн, в грудні 2016 року - на суму 13 575 грн.

Підставою для таких висновків було те, що Товариство за період з 01.02.2015 по 31.12.2016 реалізувало урожай, який вирощено на земельних ділянках, стосовно яких не оформлено правовстановлюючі документи на право власності чи право користування.

Зокрема, ТОВ «Степ-М» уклало договір добровільного страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур від 27.05.2015 № 0004сх/15т з AT «Страхова компанія «AXA Страхування».

Згідно із пунктом 5.1 цього договору страхові об'єкти зазначені в додатку № 2 до договору, згідно якого площа посівів ярого ячменю становить 138,00 га, а згідно наданих до перевірки бухгалтерських та первинно-облікових документів підприємством було вирощено та зібрано з 90,00 га земельних ділянок ячменю ярого урожаю 2015 року всього 801,62 т.

Відповідно до проведених розрахунків, вартість реалізованого ячменю ярого урожаю 2015 року, вирощеного на земельних ділянках, стосовно яких не оформлено належним чином правовстановлюючі документи (акти на право власності чи договори оренди) складає 707 647 грн, в т.ч. ПДВ - 117 941 грн.

Аналогічно, при проведенні перевірки ТОВ «Степ-М» встановлено реалізацію урожаю кукурудзи, сої, пшениці озимої, озимого ріпаку, соняшнику за 2015 - 2016 роки, який вирощено на земельних ділянках без оформлення правовстановлюючих документів на право власності чи право користування.

06.04.2018 на підставі Акта перевірки та відповідно до встановлених порушень ГУ ДФС у Тернопільській області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Р», яким збільшило Товариству суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ на загальну суму 695 960,25 грн, з них: за податковим зобов'язанням - 556 733,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 139 183,25 грн.

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення неправомірним, Товариство оскаржило його до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що податкове законодавство встановлює вичерпні умови, при одночасно дотриманні яких сільськогосподарське підприємство має право використовувати спеціальний режим оподаткування, а саме: товари повинні бути вироблені на власних або орендованих основних фондах або на давальницьких умовах; питома вага вартості сільськогосподарської продукції повинна становити щонайменше 75 %; розрахунок питомої ваги визначається від вартості поставлених всіх товарів та послуг, протягом попередніх 12 послідовних звітних періодів сукупно.

Згідно з підпунктом 14.1.233 пункту 14.1 статі 14 ПК України сільськогосподарські угіддя - це рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги.

Відповідно, сільськогосподарські угіддя знаходяться на земельних ділянках сільськогосподарського призначення.

Відповідно до підпункту 14.1.77 пункту 14.1 статті 14 ПК України землі сільськогосподарського призначення для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу - це землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції.

За змістом наведених норм ПК України, для цілей справляння фіксованого сільськогосподарського податку землі, що використовуються сільськогосподарським товаровиробником для виробництва продукції рослинництва, повинні знаходитися у власності чи користуванні такого виробника відповідно до норм земельного законодавства України.

Так, статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»).

А відповідно до статті 25 цього Закону орендар земельної ділянки зобов'язаний, зокрема: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

З огляду на недотримання Товариством вказаних вище вимог, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом правомірно.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що ПК України не деталізує вимог до правового титулу, відповідно до якого у особи виникає право користування земельною ділянкою, на якій розташовані сільськогосподарські угіддя, а також до правовстановлюючих документів, якими підтверджуються відповідні права на земельні ділянки, оскільки пункт 209.6 статті 209 ПК України пов'язує спеціальний режим оподаткування ПДВ лише із власними та орендованими основними фондами (земельними ділянками), тоді як підстави виникнення та порядок підтвердження прав власника (орендаря) щодо цих ділянок визначаються земельним законодавством.

При цьому, апелянт (позивач) не надав до суду жодних доказів на підтвердження правомірності користування ним цими земельними ділянками.

З приводу покликань апелянта на те, що відповідач не довів обсяг реалізованого товару, який ніби-то вирощено на земельних ділянках, стосовно яких не оформлено правовстановлюючі документи (і відповідно суму донарахованого грошового зобов'язання), колегія суддів зазначає, що у відзиві на адміністративний позов представник відповідача надав детальні розрахунки, враховуючи наявні у Товариства і надані під час перевірки бухгалтерські та первинно-облікові документи, виходячи із середньої задекларованої урожайності культур та площ земельних ділянок, стосовно яких не оформлено правовстановлюючі документи.

Оскільки до перевірки не надано і такою не виявлено первинно-облікових документів, за якими можна було б визначити структуру посівних площ культур в розрізі полів та площ посіву на земельних ділянках, стосовно яких не оформлено правовстановлюючі документи, колегія суддів такі покликання вважає безпідставними.

Відповідно до приписів частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всупереч цим приписам, на підтвердження своїх вимог та заперечень Товариство не надано відповідні докази як під час перевірки, так і до суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Степ-М» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року в адміністративній справі № 819/1208/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 22 грудня 2018 року.