Справа № 805/4702/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року справа №805/4702/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача: Сіваченка І.В., суддів: Геращенко І.В., Ястребової Л.В., секретар судового засідання Романченко Г.О., за участі представників відповідачів Говорущенка С.С., Медвєдєвої Н.І., Ніколаєва Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року (повне судове рішення складено 01 жовтня 2018 року в м. Слов'янську) у справі № 805/4702/18-а (суддя в І інстанції Логойда Т.В.) за позовом Мар'їнської районної ради Донецької області до Голови Мар'їнської районної державної адміністрації - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Мороза Володимира Вікторовича, Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області, треті особи: Управління Державної казначейської служби України у Мар'їнському районі Донецької області, Фінансове управління Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом (а.с.4-19 т.1), в якому після уточнення позовних вимог (а.с.227-228 т.2) просила:

- визнати протиправною бездіяльність Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області та голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області щодо незабезпечення фінансування в 2017 та 2018 роках за рахунок коштів районного бюджету видатків на виплату заробітної плати працівникам Мар'їнської районної ради та погашення заборгованості перед працівниками Мар'їнської районної ради, що утворилася у період 2016-2018 років;

- зобов'язати Мар'їнську районну державну адміністрацію Донецької області Мар'їнську районну військово-цивільну адміністрацію Донецької області та голову Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області вирішити питання щодо внесення змін до районного бюджету на 2018 рік шляхом передбачення в ньому видатків на погашення заборгованості по заробітній платі перед працівниками Мар'їнської районної ради за 2016-2018 роки та на виплату заробітної плати працівникам Мар'їнської районної ради.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі допущено заміну первинного позивача ОСОБА_5 (за її згодою - а.с.225-226 т.2) належним позивачем - Мар'їнською районною радою (за згоди останньої - а.с.223 т.2). Також до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_5 (а.с.53-54 т.3).

Ухвалою того ж суду від 21 серпня 2018 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с.126-127 т.3).

Ухвалою того ж суду від 28 серпня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено Фінансове управління Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області (а.с.153-154 т.3).

Таким чином, на час завершення розгляду цієї справи судом першої інстанції, останнім розглядався позов Мар'їнської районної ради Донецької області (далі - позивач, рада) до Голови Мар'їнської районної державної адміністрації - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Мороза Володимира Вікторовича, Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Управління Державної казначейської служби України у Мар'їнському районі Донецької області, Фінансове управління Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Вимогами позовної заяви було прохання:

- визнати протиправною бездіяльність Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області та голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області щодо незабезпечення фінансування в 2017 та 2018 році за рахунок коштів районного бюджету видатків на виплату заробітної плати працівникам Мар'їнської районної ради та погашення заборгованості перед працівниками Мар'їнської районної ради, що утворилася у період 2016-2018 років;

- зобов'язати Мар'їнську районну державну адміністрацію Донецької області Мар'їнську районну військово-цивільну адміністрацію Донецької області та голову Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області вирішити питання щодо внесення змін до районного бюджету на 2018 рік шляхом передбачення в ньому видатків на погашення заборгованості по заробітній платі перед працівниками Мар'їнської районної ради за 2016-2018 роки та на виплату заробітної плати працівникам Мар'їнської районної ради.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року в цій справі в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.42-55 т.5).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_5, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рада звернулась з позовом, оскільки вважає порушеними права на отримання бюджетного фінансування з місцевого бюджету, що унеможливило виконання радою, як роботодавцем, свої зобов'язань перед працівниками щодо оплати праці. Військово-цивільні адміністрації району - тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження. Ліквідація створених відповідно до закону районних рад не передбачена. Апелянт зазначає, що висновок суду про можливість звільнення посадових та службових осіб ради за п.5 ст. 41 Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) є хибним, оскільки посадові та службові особи місцевого самоврядування не входять до кола осіб, до яких застосовується зазначена норма. В порушення норм законодавства, керівником районної військово-цивільної адміністрації припинено з жовтня 2016 року фінансування видатків на утримання виконавчого апарату ради та виплати розрахунку працівникам, які звільнились, та не закладалось у бюджеті 2017 та 2018 років, що є порушенням прав позивача як юридичної особи та посадових осіб ради. Позивач неодноразово звертався до відповідачів з реєстрами бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів. Судом не надано оцінку відповідям відповідача, відповідно до яких реєстри повертались не на підставі порушення бюджетного законодавства, а з посиланням на набрання чинності Указом Президента України 28 вересня 2016 року № 414/2016 «Про утворення військово-цивільної адміністрації» та припиненням повноважень ради, відсутність бюджетних асигнувань, що встановлені кошторисом. Отже, є безпідставним висновок щодо не участі ради в бюджетному процесі. Позивач також неодноразово звертався до відповідачів з листами щодо фінансування видатків на оплату праці та погашенням заборгованості по ній. Закону України від 03.02.2015 № 141-VІІІ «Про військово-цивільні адміністрації» (далі - Закон № 141-VІІІ) та норми чинного законодавства не врегульовують механізм припинення повноважень рад, їх виконавчих апаратів, посадових та службових осіб, передачу поточної документації, майна, яке перебуває на балансі органів місцевого самоврядування, інших питань правонаступництва, звільнення посадових осіб та розрахунку оплати праці (а.с.77-96 т.5).

У відзиві на апеляційну скаргу Голови Мар'їнської районної державної адміністрації - керівником Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Морозом В.В. висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін (а.с.174-181 т.5).

В судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти задоволення апеляційної скарги. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялись належним чином в установленому законом порядку. Від третіх осіб: Управління Державної казначейської служби України у Мар'їнському районі Донецької області та Фінансового управління Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області надійшли письмові клопотання проводити розгляд справи без участі їх представників.

При цьому заява представника позивача ОСОБА_10 про відкладення розгляду справи у зв'язку з її зайнятістю в іншому судовому процесі ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду, постановленою на місці в судовому засіданні, була залишена без задоволення, з огляду на те, що, по-перше, нею не було подано достатніх доказів поважності відсутності в апеляційному суді, а по-друге, положеннями частини другої статті 313 КАС України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Слід зазначити, що явка представника позивача, як і інших осіб, що беруть участь в справі, не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила наступне.

Головою Мар'їнської районної державної адміністрації - керівником Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Морозом В.В. заявлено клопотання про закриття апеляційного провадження на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі № 805/4702/18-а, з посиланням на те, що оскаржуваним судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_5 (а.с.205-209 т.5).

Вирішуючи зазначене питання, колегія суддів апеляційного суду встановила наступне.

Як визначено пунктом 3 частини першої статті 305 КАС України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, зазначена правова норма стосується апеляційної скарги особи, яка не брала участі при розгляді справи в суді першої інстанції, однак провадження за її апеляційної скаргою було відкрито в зв'язку з посиланням в ній про те, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, що передбачено частиною першою статті 293 КАС України.

Апеляційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 805/4702/18-а від 25.09.2018 подано допущеною до участі в справі місцевим судом в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, тобто, особою, яка брала участь в справі в зазначеній якості при розгляді судом першої інстанції цієї справи.

Відтак, зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Щодо суті спору.

Указом Президента України від 28 вересня 2016 року №414/2016 "Про утворення військово-цивільної адміністрації" утворено Мар'їнську районну військово-цивільну адміністрацію Донецької області.

Розпорядженнями голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області затверджені районні бюджети на 2017 рік та на 2018 рік, в яких головним розпорядником бюджетних коштів визначено Мар'їнську районну державну адміністрацію Донецької області Мар'їнську районну військово-цивільну адміністрація Донецької області.

У зв'язку з набранням чинності вказаним Указом Президента України розпорядженнями голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області від 11 жовтня 2016 року №325, від 10 листопада 2016 року №368, від 19 грудня 2016 року №431 до районного бюджету на 2016 рік внесені зміни, зокрема зменшені бюджетні призначення на оплату праці посадових і службових осіб Мар'їнської районної ради.

Розпорядженням від 23 грудня 2016 року № 453 "Про районний бюджет на 2017 рік" затверджено, зокрема бюджетні призначення головним розпорядникам коштів районного бюджету на 2018 рік в розрізі відповідних виконавців за бюджетними програмами в певних сумах згідно з додатком 3 до цього розпорядження.

В додатку 3 "Розподіл видатків районного бюджету на 2017 рік за головними розпорядниками коштів" за головним розпорядником "районна державна адміністрація" за бюджетною програмою "Організаційне, інформаційно-аналітичне та матеріально-технічне забезпечення діяльності обласної ради, районної ради, районної у місті ради (у разі її створення), міської, селищної, сільської рад" в загальному фонді на оплату праці передбачено 278536 грн.

Розпорядженням від 22 грудня 2017 року № 594 "Про районний бюджет на 2018 рік" затверджено, зокрема бюджетні призначення головним розпорядникам коштів районного бюджету на 2018 рік в розрізі відповідних виконавців за бюджетними програмами в певних сумах згідно з додатком 3 до цього розпорядження.

В додатку 3 "Розподіл видатків районного бюджету на 2018 рік за головними розпорядниками коштів" за головним розпорядником "районна державна адміністрація" за бюджетною програмою "Організаційне, інформаційно-аналітичне та матеріально-технічне забезпечення діяльності обласної ради, районної ради, районної у місті ради (у разі її створення), міської, селищної, сільської рад" в загальному фонді на оплату праці передбачено 613000 грн.

Отже, у районних бюджетах на 2017 рік та на 2018 рік коштів на виплату заробітної плати посадовим особам Мар'їнської районної ради та заборгованості із заробітної плати перед ними передбачено не було.

На підставі вказаних розпоряджень Фінансовим управлінням Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області були затверджені розписи видатків районного бюджету Мар'їнського району на 2017 рік і на 2018 рік (затверджені 10 січня 2017 року та, відповідно, 09 січня 2018 року).

Трудові договори, що укладені з посадовими особами Мар'їнської районної ради, розірвані не були.

Відповідно до довідки Мар'їнської районної ради від 30 липня 2018 року №22-01-37 фактична чисельність її працівників становила: станом на 01 січня 2016 року - 27 осіб; станом на 31 грудня 2016 року - 17 осіб; станом на 31 грудня 2017 року - 4 особи; станом на 30 липня 2018 року - 4 осіб, з яких одна знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Відповідно до довідки Мар'їнської районної ради від 13 серпня 2018 року №26-01-37 станом на 13 серпня 2018 року в раді фактично працює три посадові особи: ОСОБА_7 - заступник голови ради, ОСОБА_5 - керуючий справами виконавчого апарату ради, ОСОБА_8 - начальник фінансово-господарського відділу ради.

З дня набрання чинності вказаним Указом, посадові особи Мар'їнської районної ради не отримують заробітну плату, внаслідок чого перед ними, в тому числі перед тими, які після вказаної дати були звільненні, виникла заборгованість по заробітній платі.

Мар'їнською районною радою самостійно були затверджені кошториси на 2017 рік (затверджений 09 січня 2017 року) та на 2018 рік (затверджений 04 січня 2018 року).

Мар'їнською районною радою неодноразово було надіслано до Управління Державної казначейської служби України у Мар'їнському районі Донецької області відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 02 березня 2012 року №309 реєстри бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів по КТКВКМБ 010116, зокрема від 04 жовтня 2016 року №112, від 11 жовтня 2016 року №113, від 17 жовтня 2016 року №57 та №115, від 20 жовтня 2016 року №116, від 27 жовтня 2016 року №117, від 31 жовтня 2016 року №118, від 30 червня 2017 року №1 (листи Мар'їнської районної ради від 10 жовтня 2016 року №371-01-37, від 12 жовтня 2016 року №374-01-37, від 17 жовтня 2016 року №376-01-37, від 18 жовтня 2016 року №377-01-37, від 21 жовтня 2016 року №379-01-37, від 31 жовтня 2016 року №383-01-37, від 31 жовтня 2016 року №384-01-37, від 30 червня 2017 року №21-01-37; відповіді на них від 10 жовтня 2016 року №05-42/1025, від 12 жовтня 2016 року №05-42/1032, від 20 жовтня 2016 року №05-42/1058, від 20 жовтня 2016 року №05-42/1059, від 24 жовтня 2016 року №05-42/1069, від 02 листопада 2016 року №05-42/1101, відповіді-попередження від 01 липня 2017 року №05-33/24 та №05-33/25).

Управління Державної казначейської служби України у Мар'їнському районі Донецької області зазначені реєстри поверталися без виконання з посиланням на набрання чинності Указом Президента України Президента України від 28 вересня 2016 року №414/2016 "Про утворення військово-цивільної адміністрації" та припинення повноважень Мар'їнської районної ради, відсутність бюджетних асигнувань, що встановлені кошторисом, у зв'язку з чим залишок невикористаних коштів на реєстраційних рахунках становить 0 грн.

В попередженнях від 01 липня 2017 року №05-33/24 та №05-33/25 орган казначейства також повідомляв позивача про те, що з 2017 року запроваджено програмно-цільовий метод при здійсненні видатків місцевих бюджетів згідно з наказами Міністерства фінансів України від 26 серпня 2014 року №836 "Про деякі питання запровадження програмно-цільового методу складання а виконання місцевих бюджетів", від 02 грудня 2014 року №1195 "Про затвердження Структури кодування програмної класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів і Типової програмної класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів/Тимчасової класифікації видатків та кредитування для бюджетів місцевого самоврядування, які не застосовують програмно-цільового методу", від 23 серпня 2012 року №938 "Про затвердження Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів" (зі змінами).

Мар'їнська районна рада з метою отримання роз'яснень щодо подальших дій органу місцевого самоврядування та з метою сприяння у вирішенні питання щодо фінансування та виплати заробітної плати своїм посадовим та службовим особам протягом кінця жовтня - листопада 2016 року зверталася до різних державних органів: до комітету Верховної Ради України з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування (лист від 04 жовтня 2016 року № 23-01-35), Державної казначейської служби України (лист від 18 жовтня 2016 року № 378-01-37), Міністерства юстиції України (лист від 20 жовтня 2016 року № 25-01-35), Головного управління Держпраці України та Міністерства соціальної політики (лист від 20 жовтня 2016 року № 27-01-35), Головного науково-експертного управління апарату Верховної Ради України (лист від 28 жовтня 2016 року № 29-01-35), Національного агентства України з питань державної служби (лист від 21 листопада 2016 року № 39-01-35), Донецької обласної військово-цивільної адміністрації (лист від 28 листопада 2016 року № 43-01-35), Фінансового управління Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області (лист від 31 жовтня 2016 року № 382-01-37).

Комітет Верховної Ради України з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування надав відповідь від 01 листопада 2016 року 04-14/11-5386, в якій за результатом аналізу ситуації, що склалася, дійшов висновку, що оскільки концепція організації системи самоврядування в Україні не передбачає припинення повноважень органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, тому необхідно створення робочої групи та напрацювання змін і доповнень до Закону України "Про військово-цивільні адміністрації".

Головне науково-експертне управління апарату Верховної Ради України надало відповідь від 18 листопада 2016 року № 16/5-33(276640), в якій зазначало, що Конституція України не передбачає ліквідацію органів місцевого самоврядування; під припиненням повноважень слід розуміти неможливість прийняття посадовими особами рішень владного характеру; Закон України "Про військово-цивільні адміністрації" не містить механізму реалізації "припинення повноважень".

Державна казначейська служби України надала відповідь від 24 листопада 2016 року №16-09/363-19864, в якій зазначала, що реєструвати бюджетні зобов'язання та здійснювати платежі для виконання повноважень районної ради уповноважена Мар'їнська військово-цивільна адміністрація.

Міністерство юстиції України надало відповідь від 25 листопада 2016 року №41683/33081-0-33-16/7, в якій з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 78 Закону України "Про місцеве самоврядування", ч. 3 ст. 3, ч.1 ст.1, п.3 ст.7 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", ч. ч. 1 та 11 ст. 3 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" повідомило, що це питання не належать до компетенції Міністерства.

Міністерство соціальної політики надало відповідь від 29 листопада 2016 року №474/06/186-16, в якій з посиланням на ст. 78 Закону України "Про місцеве самоврядування" та ч. 2 ст. 3 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" повідомило, що повноваження посадових осіб органів місцевого самоврядування припиняються шляхом видання локального акту органом, уповноваженим приймати такі рішення з внесенням запису до трудової книжки та проведення розрахунку в день звільнення.

Донецька обласна військово-цивільна адміністрації надала відповідь від 12 грудня 2016 року № 26x01-0840914я/02 за підписом першого заступника керівника, в якій з посиланням на норми нормативно-правових актів, які регулюють питання органів місцевого самоврядування та військово-цивільних адміністрації, на ст. 41 Кодексу законів про працю України зазначала, зокрема, що трудовий договір може бути розірваний в разі припинення повноважень посадових осіб, та на те, що не наділена повноваженнями надавати роз'яснення з порушених питань.

Національне агентство з питань державної служби надало відповідь від 15 лютого 2017 року № 01-35/14, в якій виклало норми нормативно-правових актів без надання роз'яснення щодо ситуації, яка склалася.

Мар'їнська районна рада з метою отримання роз'яснень щодо подальших дій органу місцевого самоврядування та з метою вирішення питання щодо фінансування та виплати заробітної плати своїм працівникам протягом жовтня 2016 року зверталася до голови Мар'їнської районної державної адміністрації - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації та його заступника з листами (листи від 10 жовтня 2016 року № 370-01-37, від 17 жовтня 2016 року № 375-01-37, від 21 жовтня 2016 року № 379/2-01-37), в яких посилалась на набрання чинності Указом Президента України від 28 вересня 2016 року №414/2016 "Про утворення військово-цивільної адміністрації" та на Закон України "Про військово-цивільні адміністрації", відповідно до якого її повноваження припинені, просила надати вичерпний перелік заходів, які слід провести Раді. Також повідомляла, що працівникам Ради нараховується, однак не виплачується заробітна плата, внаслідок чого порушуються права працівників на оплату праці; також зазначала, що Управління Державної казначейської служби України у Мар'їнському районі Донецької області відмовляє в реєстрації фінансових зобов'язань по оплаті праці. Просила сприяти у вирішенні даного питання.

11 листопада 2016 року Мар'їнська районна рада звернулася до голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області з листом від 11 листопада 2016 року № 391-01-37, в якому просила надати: інформацію про причини припинення фінансування Мар'їнської районної ради; копії розпоряджень про зменшення бюджетних призначень по Раді відповідно до змін до річного та помісячних розписів видатків районного бюджету на 2016 рік; строки відновлення бюджетних асигнувань та поновлення фінансування Ради.

16 листопада 2016 року Мар'їнська районна рада звернулася до голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області з листом від 16 листопада 2016 року №392-01-37, в якому, повідомляючи про обсяг заборгованості по заробітній платі у сумі 116448,14 грн. та нарахувань по неї у сумі 25545,47 грн., просила керівника адміністрації як розпорядника бюджетних коштів вирішити питання щодо її погашення.

07 грудня 2016 року Мар'їнська районна рада звернулася до голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області з листом від 07 грудня 2016 року № 401-01-37, в якому, посилаючись на лист-роз'яснення Державної казначейської служби України від 24 листопада 2016 року №16-09/363-19864 та п. 4 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації", надала фінансові зобов'язання від 07 грудня 2017 року №119 по заробітній платі за листопад 2016 року "Заробітна плата" в сумі 101259,50 грн.; "Нарахування на заробітну плату" в сумі 20825,97 грн., і просила сприяти у вирішенні даного питання.

30 червня 2017 року Мар'їнська районна рада звернулася до голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області з листом від 30 червня 2017 року № 20-01-37, в якому посилаючись на ненадання відповідей на жодне її звернення та на те, що розпорядженням голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області від 23 грудня 2016 року №453 "Про районний бюджет на 2017 рік" затверджений бюджет на 2017 рік, в якому передбачено 418120 грн. по коду 030170 "Організація інформаційно-аналітичного та матеріального забезпечення діяльності обласної, районної ради", вимагала направити вказані кошти на погашення заборгованості, що виникла перед працівниками Мар'їнської районної ради. Також в черговий раз просила надати: інформацію про причини припинення фінансування Мар'їнської районної ради; копії розпоряджень про зменшення бюджетних призначень по Раді відповідно до змін до річного та помісячних розписів видатків районного бюджету на 2016 рік; строки відновлення бюджетних асигнувань та поновлення фінансування Ради.

17 квітня 2018 року Мар'їнська районна рада звернулася до голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області з листом від 17 квітня 2018 року № 11-01-37, в якому повідомляла вказану особу, як головного розпорядника бюджетних коштів про суми заборгованості, що виникли з 01 жовтня 2016 року по березень 2018 року на виплату заробітної плати, оплату комунальних, телекомунікаційних та інших послуг на загальну суму в сумі 1132685,46 грн. Просила внести зміни до районного бюджету на 2018 рік та виділити бюджетні асигнування для Мар'їнської районної ради на погашення заборгованості за період жовтень 2016 року - березень 2018 року в сумі 1132685,46 грн.

17 квітня 2018 року Мар'їнська районна рада звернулася до голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області з листом від 17 квітня 2018 року № 12-01-37, в якому посилаючись на ненадання відповідей на жодне її звернення та збільшення заборгованості по заробітній платі до 1126119,28 грн. з нарахуваннями на заробітну плату, просила забезпечити виділенні відповідних асигнувань для погашення заборгованості перед працівниками ради за 2016 та 2017 роки та частину 2018 року.

Відповідей від голови Мар'їнської районної державної адміністрації Донецької області - керівника Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області отримано не було.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, як роботодавцем, після припинення повноважень ради 30.09.2016, трудові договори, що укладені з посадовими особами Мар'їнської районної ради, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (у зв'язку з припиненням повноважень посадових осіб) розірвані не були. Позивачем Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228 (далі - Порядок № 228) дотримано не було, проекти кошторисів в порядку, встановленому законодавством, до головного розпорядника бюджетних коштів для розгляду їх показників щодо законності та правильності розрахунків не подавались, і відповідно, на основі проектів зведених кошторисів головний розпорядник сформував бюджетний запит без проекту кошторису позивача, у зв'язку з чим лімітні довідки, що передбачені вказаним Порядком, позивачу не надсилалися, за їх отриманням позивач також не зверталася. Мар'їнська районна рада не є ні розпорядником бюджетних коштів, ні отримувачем бюджетних коштів, ні іншим учасником бюджетного процесу 2018 року, оскільки участь в бюджетному процесі вона не брала; з питанням про внесення змін до районного бюджету в порядку, встановленому законодавством до відповідачів не зверталася (аналогічно щодо бюджетного процесу 2017 року). Не набуття позивачем статусу розпорядника бюджетних коштів та повноважень щодо отримання бюджетних надходжень відбулося через не вчинення ним певних послідовних дій, що передбачені бюджетним законодавством.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, дослідивши правомірність даного звільнення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст. 140, ч.ч. 1, 2 ст. 141 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

До складу сільської, селищної, міської, районної, обласної ради входять депутати, які обираються жителями села, селища, міста, району, області на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Строк повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, депутати якої обрані на чергових виборах, становить п'ять років. Припинення повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної ради має наслідком припинення повноважень депутатів відповідної ради.

Територіальні громади на основі загального, рівного, прямого виборчого права обирають шляхом таємного голосування відповідно сільського, селищного, міського голову, який очолює виконавчий орган ради та головує на її засіданнях. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових виборах, становить п'ять років.

Відповідно до статті 2 Закону України від 21.05.1997 N 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до статті 1 Закону, основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення:

районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст;

виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами;

посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету;

кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Статтею 25 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

За частинами першою та третьою статті 51 цього Закону, виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до частин першої та другої статті 54 зазначеного Закону, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

За частиною першою статті 55 Закону № 280/97-ВР, голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 цього ж Закону, районна, районна у місті рада обирає заступника голови ради.

Заступник голови районної, районної у місті (у разі її створення) ради, перший заступник, заступник голови обласної ради обираються відповідною радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного голосування і здійснюють свої повноваження до припинення ними повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення їх повноважень у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою цієї статті.

За частинами першою та третьою статті 58 Закону № 280/97-ВР, виконавчий апарат районної, обласної ради забезпечує здійснення радою повноважень, наданих їй Конституцією України, цим та іншими законами.

Виконавчий апарат ради утворюється відповідною радою. Його структура, чисельність, визначена відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, та витрати на утримання встановлюються радою за поданням її голови.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 78 Закону № 280/97-ВР, повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради можуть бути достроково припинені у випадках передбачених законами України "Про військово-цивільні адміністрації", "Про правовий режим воєнного стану".

За частиною п'ятою зазначеної статті, повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради за наявності підстав, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, достроково припиняються з дня набрання чинності актом Президента України про утворення відповідної військово-цивільної адміністрації.

Згідно частини другої статті 79 Закону № 280/97-ВР, повноваження сільського, селищного, міського голови можуть бути достроково припинені також у випадку, передбаченому Законом України "Про військово-цивільні адміністрації".

За пунктом 3-1 частини одинадцятої зазначеної статті, повноваження сільського, селищного, міського голови припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади: з підстав, зазначених в абзаці другому частини другої цієї статті, - з дня набрання чинності актом Президента України про утворення відповідної військово-цивільної адміністрації населеного пункту (населених пунктів).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації", для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації.

Військово-цивільні адміністрації району, області - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом.

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону, військово-цивільні адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, Законом України "Про боротьбу з тероризмом", цим Законом та іншими виданими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 3, 11, 12 ст. 3 Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" військово-цивільні адміністрації утворюються у разі потреби за рішенням Президента України.

У день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження, зокрема, районної ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах, - у разі утворення військово-цивільної адміністрації району.

У разі прийняття рішення про утворення районних, обласних військово-цивільних адміністрацій їх статусу набувають відповідні районні, обласні державні адміністрації, а голови районних, обласних державних адміністрацій набувають статусу керівників відповідних військово-цивільних адміністрацій.

Повноваження військово-цивільних адміністрацій району, області починаються у день набрання чинності актом Президента України про їх утворення і припиняються у день відкриття першої сесії новообраної відповідної ради.

У день відкриття першої сесії новообраної відповідної ради акт Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації втрачає юридичну силу в частині, що стосується відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Президент України невідкладно приймає рішення про ліквідацію військово-цивільних адміністрацій.

Повноваження військово-цивільних адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 цього ж Закону, районні, обласні військово-цивільні адміністрації поряд із здійсненням повноважень місцевих державних адміністрацій на відповідній території також здійснюють повноваження із: здійснення відповідно до закону повноважень щодо організації проведення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці всеукраїнських референдумів та виборів органів державної влади і місцевого самоврядування; надання висновків Центральній виборчій комісії щодо можливості організації та підготовки відповідно до закону проведення відповідних виборів на окремих територіях.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що з момент прийняття рішення про утворення районних військово-цивільних адміністрацій (день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації) достроково припиняються повноваження районної ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах, визначені законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування (зокрема Законом України «Про місцеве самоврядування»), такі повноваження здійснюються військово-цивільні адміністрації.

Суд погоджується з доводами апелянта, що Конституція України не передбачає ліквідацію органів місцевого самоврядування у зв'язку з припиненням їх повноважень. Однак, ліквідації Мар'їнської районної ради і не відбулось. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань наявний запис про припинення повноважень Мар'їнської районної ради (а.с.131 т.1).

30 вересня 2016 року набрав чинності Указ Президента України від 28 вересня 2016 року №414/2016 "Про утворення військово-цивільної адміністрації", яким утворено Мар'їнську районну військово-цивільну адміністрацію Донецької області.

Отже, в силу закону, з 30 вересня 2016 року (дня набрання чинності Указом) повноваження Мар'їнської районної ради, як органу місцевого самоврядування, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які в ній працюють, визначені законами України для здійснення повноважень відповідних органів місцевого самоврядування (зокрема закріплені в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні»), вважаються достроково припиненими, а їх повноваження виконує районна військово-цивільна адміністрація.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України від 07.06.2001 № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-ІІІ), служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Статтею 2 Закону № 2493-ІІІ визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Підстави припинення служби в органах місцевого самоврядування окреслені статтею 20 Закону № 2493-ІІІ, яка визначає, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", цим та іншими законами України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку, що у разі дострокового припинення повноважень посадовою особою місцевого самоврядування вона може бути звільнення відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України з урахуванням особливостей визначених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Суд не приймає посилання апелянта на неможливість застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оскільки воно є лише тлумаченням позивача, в той же час, норми закону не містять виключень щодо ситуації з 3 особою ОСОБА_5

Матеріали справи свідчать, що відповідачем роз'яснялось позивачу необхідність виконання вищезазначених вимог КЗпП України. Разом з тим, трудові договори, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України позивачем як роботодавцем розірвані не були.

Таким чином, з 30 вересня 2016 року Мар'їнська районна рада не виконує повноваження, як орган місцевого самоврядування, закріплені в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативних актах. Тобто, Мар'їнська районна рада її посадові особи з 30 вересня 2016 року не виконувала жодних функцій. При цьому, позивач не ліквідується, оскільки чинним законодавством не передбачено ліквідації ради у зв'язку з достроковим припиненням повноважень.

Щодо доводів про порушення прав бюджетної установи на отримання бюджетного фінансування з місцевого бюджету, що унеможливило виконання позивачем як роботодавцем своїх зобов'язань перед працівниками щодо оплати праці, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 21 Закону № 2493-ІІІ, джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

За ч. 2 ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Відповідно до ч.1, 4, 5 ст. 64 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються відповідними рішеннями про місцевий бюджет; видатки, пов'язані із здійсненням районними, обласними радами заходів щодо забезпечення спільних інтересів територіальних громад, - відповідними рішеннями про районний та обласний бюджети.

Видатки місцевого бюджету формуються відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного Бюджетним кодексом України (далі - БК України), для виконання повноважень органів місцевого самоврядування.

Видатки місцевого бюджету здійснюються із загального та спеціального фондів місцевого бюджету відповідно до вимог БК України та закону про Державний бюджет України.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», правові засади бюджетного процесу та міжбюджетних відносин щодо місцевих бюджетів визначаються БК України.

Статтею 67-2 БК України, у разі припинення діяльності органів місцевого самоврядування Донецької та Луганської областей їх функції в частині бюджетних повноважень здійснюються місцевими державними адміністраціями та виконавчими органами міських рад за окремим рішенням Кабінету Міністрів України, що приймається на підставі звернення відповідної обласної державної адміністрації, або військово-цивільними адміністраціями відповідно до Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" у разі їх утворення.

З 30 вересня 2016 року до Мар'їнської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області перейшли повноваження, зокрема, щодо складання, затвердження і виконання районних бюджетів, внесення змін до районних бюджетів, які виконувала Мар'їнська районна рада. Отже, районна військово-цивільна адміністрація є головним розпорядником бюджетних коштів у розумінні БК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 БК України: бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування; бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету; головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень; одержувач бюджетних коштів - суб'єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету; розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань, довгострокових зобов'язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 2 БК України, головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Статтею 19 БК України визначені стадії бюджетного процесу: 1) складання проектів бюджетів; 2) розгляд проекту та прийняття закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет); 3) виконання бюджету, включаючи внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет); 4) підготовка та розгляд звіту про виконання бюджету і прийняття рішення щодо нього.

На всіх стадіях бюджетного процесу здійснюються контроль за дотриманням бюджетного законодавства, аудит та оцінка ефективності управління бюджетними коштами відповідно до законодавства.

Учасниками бюджетного процесу є органи, установи та посадові особи, наділені бюджетними повноваженнями (правами та обов'язками з управління бюджетними коштами).

Згідно з ч. 1, 2, 5, 7, 11, 12 ст. 23 БК України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пропозиції про внесення змін до бюджетних призначень подаються та розглядаються у порядку, встановленому для складання проекту бюджету. Витрати відповідно до внесених змін до бюджетних призначень здійснюються лише після набрання чинності законом (рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради), яким внесено такі зміни, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У межах загального обсягу бюджетних призначень за бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами бюджету Міністерство фінансів України (місцевий фінансовий орган) за обґрунтованим поданням головного розпорядника бюджетних коштів здійснює перерозподіл бюджетних асигнувань, затверджених у розписі бюджету та кошторисі, в розрізі економічної класифікації видатків бюджету, а також в розрізі класифікації кредитування бюджету - щодо надання кредитів з бюджету.

Забороняється без внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) збільшення бюджетних призначень за загальним та спеціальним фондами державного бюджету (місцевого бюджету) на: оплату праці працівників бюджетних установ за рахунок зменшення інших видатків; видатки за бюджетними програмами, пов'язаними з функціонуванням органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування), за рахунок зменшення видатків за іншими бюджетними програмами.

Усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 48 БК України визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років.

Відповідно до частин третьої - п'ятої статті 75 БК України, згідно з типовою формою бюджетних запитів, визначеною Міністерством фінансів України відповідно до статті 34 цього Кодексу та з урахуванням особливостей складання проектів місцевих бюджетів, місцеві фінансові органи розробляють і доводять до головних розпорядників бюджетних коштів інструкції з підготовки бюджетних запитів.

Головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання місцевим фінансовим органам у терміни та порядку, встановлені цими органами. Головні розпорядники бюджетних коштів забезпечують своєчасність, достовірність та зміст поданих місцевим фінансовим органам бюджетних запитів, які мають містити всю інформацію, необхідну для аналізу показників проекту місцевого бюджету, згідно з вимогами місцевих фінансових органів.

Місцеві фінансові органи на будь-якому етапі складання і розгляду проектів місцевих бюджетів здійснюють аналіз бюджетного запиту, поданого головним розпорядником бюджетних коштів, з точки зору його відповідності меті, пріоритетності, а також дієвості та ефективності використання бюджетних коштів. На основі результатів аналізу керівник місцевого фінансового органу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту місцевого бюджету перед поданням його на розгляд відповідно Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям, виконавчим органам відповідних місцевих рад.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 78 вказаного Кодексу, казначейське обслуговування місцевих бюджетів здійснюється органами Казначейства України відповідно до статті 43 цього Кодексу.

Місцевий бюджет виконується за розписом, який затверджується керівником місцевого фінансового органу. Керівник місцевого фінансового органу протягом бюджетного періоду забезпечує відповідність розпису місцевого бюджету встановленим бюджетним призначенням.

Згідно з ч. 1 ст. 51 БК України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228.

Відповідно до п. 3 Порядку, установа незалежно від того, чи веде вона бухгалтерський облік самостійно, чи обслуговується централізованою бухгалтерією, для забезпечення своєї діяльності складає індивідуальні кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису за кожною виконуваною нею бюджетною програмою (функцією), а вищі навчальні заклади та наукові установи, заклади охорони здоров'я також індивідуальні плани використання бюджетних коштів та індивідуальні помісячні плани використання бюджетних коштів.

Згідно з п. 5 Порядку, установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, а вищим навчальним закладам та науковим установам, закладам охорони здоров'я також за наявності затверджених планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів.

Пунктами 6 та 7 Порядку визначено, що за обсягом наданих прав розпорядники поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів (далі - головні розпорядники) та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (далі - розпорядник нижчого рівня) - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього.

Згідно з п.п. 10, 11 Порядку, Мінфін, Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, місцеві фінансові органи доводять до головних розпорядників відомості про граничні обсяги видатків бюджету та надання кредитів з бюджету загального фонду проекту відповідного бюджету на наступний рік, що є підставою для складання проектів кошторисів.

Для правильної та своєчасної організації роботи, пов'язаної із складанням проектів кошторисів, головні розпорядники, керуючись відповідними вказівками Мінфіну, Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, місцевих фінансових органів щодо складання проектів відповідних бюджетів на наступний рік: встановлюють для розпорядників нижчого рівня граничні обсяги видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету із загального фонду бюджету, термін подання проектів кошторисів і дають вказівки щодо їх складання; розробляють і повідомляють розпорядникам нижчого рівня інші показники, яких вони повинні додержуватися відповідно до законодавства і які необхідні для правильного визначення видатків бюджету та надання кредитів з бюджету у проектах кошторисів; забезпечують складення проектів кошторисів на бюджетні програми (функції), що виконуються безпосередньо головними розпорядниками.

Відповідно до п.п. 12 та 13 Порядку, головні розпорядники розглядають показники проектів кошторисів розпорядників нижчого рівня щодо законності та правильності розрахунків, доцільності запланованих видатків бюджету та надання кредитів з бюджету, правильності їх розподілу відповідно до економічної класифікації видатків бюджету та класифікації кредитування бюджету, повноти надходження доходів або повернення кредитів, додержання діючих ставок (посадових окладів), норм, цін, лімітів, а також інших показників відповідно до законодавства та складають проекти зведених кошторисів.

На основі проектів зведених кошторисів головні розпорядники формують бюджетні запити, які подаються Мінфіну, Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, місцевим фінансовим органам для включення до проектів відповідних бюджетів у встановленому ними порядку.

Термін розгляду показників проектів кошторисів розпорядників нижчого рівня встановлюється головними розпорядниками так, щоб проекти зведених кошторисів могли бути своєчасно оформлені як бюджетні запити.

Відповідно до п. 14 Порядку, проекти кошторисів складаються усіма установами на наступний бюджетний рік, якщо ці установи функціонували до початку року, на який плануються видатки бюджету та/або надання кредитів з бюджету. У разі коли установи утворені не з початку року, кошториси складаються і затверджуються для кожної установи з часу її утворення до кінця бюджетного року в загальному порядку.

Згідно з п. 20 Порядку, під час визначення обсягів видатків бюджету та/або надання кредитів з бюджету розпорядників нижчого рівня головні розпорядники повинні враховувати об'єктивну потребу в коштах кожної установи, виходячи з її основних виробничих показників і контингентів, які встановлюються для установ (кількість класів, учнів у школах, ліжок у лікарнях, дітей у дошкільних закладах тощо), обсягу виконуваної роботи, штатної чисельності, необхідності погашення дебіторської і кредиторської заборгованості та реалізації окремих програм і намічених заходів щодо скорочення витрат у плановому періоді.

Пунктами 26, 27 Порядку визначено, що у двотижневий строк з дня прийняття закону про Державний бюджет України, відповідного рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад Мінфін, Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, місцеві фінансові органи доводять до головних розпорядників лімітні довідки про бюджетні асигнування.

Лімітна довідка про бюджетні асигнування (далі - лімітна довідка) - це документ, який містить затверджені бюджетні призначення (встановлені бюджетні асигнування) та їх помісячний розподіл, а також інші показники, що згідно із законодавством повинні бути визначені на основі нормативів, і видається відповідно Мінфіном, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, місцевим фінансовим органом, головним розпорядником. Показники лімітної довідки доводяться до відома головних розпорядників, розпорядників нижчого рівня для уточнення проектів кошторисів і складання проектів планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів.

Форма лімітної довідки затверджується Мінфіном.

Згідно з п. 28 Порядку розпорядники нижчого рівня уточнюють проекти кошторисів, складають проекти планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувача), помісячних планів використання бюджетних коштів і подають їх головним розпорядникам для уточнення показників проектів зведених кошторисів і складення проектів зведених планів асигнувань загального фонду бюджету, зведених планів надання кредитів із загального фонду бюджету та зведених планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду, а також проектів зведених планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувача) і зведених помісячних планів використання бюджетних коштів.

Розпорядники свої витрати приводять у відповідність з бюджетними асигнуваннями та іншими показниками, що доведені лімітними довідками. Для цього чисельність працівників установи, що пропонується до затвердження за штатним розписом, повинна бути приведена у відповідність з визначеним фондом оплати праці, а інші витрати - у відповідність з іншими встановленими асигнуваннями таким чином, щоб забезпечити виконання покладених на установу функцій.

Штатний розпис установ затверджується у порядку, визначеному відповідним міністерством, іншим центральним органом виконавчої влади.

Пунктом 29 Порядку визначено, що проекти кошторисів і планів асигнувань установ у разі потреби розглядаються головним розпорядником. Головні розпорядники під час розгляду проектів кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів зобов'язані: забезпечити суворе виконання вимог законодавства, а також вказівок щодо складання кошторисів на наступний рік; додержуватися режиму економії, не допускати включення до кошторисів бюджетних асигнувань, не зумовлених потребою; забезпечити в проектах кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду кошторису, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів додержання доведених у лімітних довідках річних обсягів бюджетних асигнувань та їх помісячного розподілу з урахуванням термінів проведення окремих заходів і можливості здійснення відповідних видатків бюджету та надання кредитів з бюджету протягом бюджетного періоду; не допускати прийняття в кошторисах сум, не підтверджених розрахунками та економічними обґрунтуваннями.

Відповідно до п. 30 Порядку, головні розпорядники після одержання лімітних довідок подають Мінфіну, Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, місцевим фінансовим органам уточнені проекти зведених кошторисів, зведених планів асигнувань загального фонду бюджету, зведених планів надання кредитів із загального фонду бюджету, зведених планів спеціального фонду, а головні розпорядники коштів, через які отримують бюджетні призначення вищі навчальні заклади та наукові установи, заклади охорони здоров'я також уточнені проекти зведених планів використання бюджетних коштів і зведених помісячних планів використання бюджетних коштів для складання і затвердження згідно з бюджетними призначеннями, встановленими у відповідному бюджеті для загального і спеціального фонду в розрізі головних розпорядників, розпису відповідного бюджету, до якого входять: річний розпис асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) відповідного бюджету за повною економічною класифікацією видатків бюджету, що відповідає зведеним показникам усіх кошторисів; річний розпис повернення кредитів до відповідного бюджету та надання кредитів з відповідного бюджету за класифікацією кредитування бюджету, що відповідає зведеним показникам усіх кошторисів; річний розпис витрат спеціального фонду з розподілом за видами надходжень за відповідними розділами бюджетної класифікації, що відповідає зведеним показникам усіх кошторисів; помісячний розпис асигнувань загального фонду відповідного бюджету та помісячний розпис спеціального фонду державного бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків) за скороченою економічною класифікацією видатків бюджету та за класифікацією кредитування бюджету, що відповідають зведеним показникам усіх планів асигнувань загального фонду бюджету та планів спеціального фонду; помісячний розпис повернення кредитів до загального фонду відповідного бюджету та помісячний розпис надання кредитів із загального фонду відповідного бюджету за класифікацією кредитування бюджету, що відповідають зведеним показникам усіх планів надання кредитів із загального фонду бюджету.

Уточнені проекти кошторисів та складені проекти планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів повинні відповідати певним лімітним довідкам.

Відповідно до п. 31 Порядку Мінфін надсилає Казначейству для реєстрації, обліку та виконання затверджений розпис державного бюджету.

Казначейство протягом трьох робочих днів після затвердження зазначеного розпису доводить до головних розпорядників витяги з його складових частин, які є підставою для затвердження в установленому порядку: кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів - усіма розпорядниками; планів використання бюджетних коштів - одержувачами.

Мінфін надсилає для реєстрації, обліку та виконання помісячний розподіл міжбюджетних трансфертів за кодами бюджетів відповідним місцевим бюджетам згідно із затвердженим розписом державного бюджету Казначейству, яке доводить показники розподілу до органів Казначейства, які, в свою чергу, доводять їх до Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань фінансів обласної, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Зазначений розподіл є підставою для перерахування органами Казначейства таких трансфертів з державного бюджету до відповідного місцевого бюджету та враховується під час складання помісячного розпису асигнувань загального фонду відповідного місцевого бюджету.

Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, місцеві фінансові органи доводять до відповідних органів Казначейства затверджені розписи відповідних місцевих бюджетів, а до головних розпорядників - витяги із зазначених розписів, які є підставою для затвердження в установленому порядку кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету - розпорядниками, планів використання бюджетних коштів - одержувачами.

Кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, помісячні плани використання бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів повинні бути затверджені протягом 30 календарних днів після затвердження розписів відповідних бюджетів.

Згідно з п. 32 Порядку кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, плани використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячні плани використання бюджетних коштів і штатні розписи затверджуються керівником відповідної вищестоящої установи, за винятком кошторисів, зазначених у пункті 33 цього Порядку (якщо законодавством не встановлено інший порядок затвердження).

Відповідно до п. 38 Порядку кошторис затверджується за загальним і спеціальним фондами на рік без розподілу за періодами в обсязі, який дорівнює сумі цих фондів.

Кошторис, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, плани використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячні плани використання бюджетних коштів і штатні розписи установ затверджуються керівником установи, уповноваженої затверджувати такі документи, підпис якого скріплюється гербовою печаткою, із зазначенням дати.

Пунктом 39 Порядку визначено, що у тижневий термін після затвердження штатних розписів головні розпорядники подають Мінфіну, Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, місцевим фінансовим органам зведені показники за мережею, штатними розписами і контингентами установ та одержувачів за формами, встановленими Мінфіном.

Відповідно до п. 42 Порядку, Мінфін, Держаудитслужба, Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, місцеві фінансові органи щороку у межах своєї компетенції після прийняття відповідних бюджетів перевіряють правильність складення і затвердження кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів та складення зведення показників спеціального фонду кошторису.

Скорочення завищених асигнувань, виявлених у результаті перевірки правильності складення кошторисів, проводиться Мінфіном, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, місцевими фінансовими органами на підставі матеріалів перевірок.

Вивільнені асигнування спрямовуються на проведення інших пріоритетних заходів, що плануються розпорядником, шляхом внесення змін у встановленому порядку до їх кошторисів за рішенням Мінфіну, Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, місцевого фінансового органу на підставі обґрунтованого подання головного розпорядника.

Згідно з п. 43 Порядку для здійснення контролю за відповідністю бюджетних асигнувань, визначених у кошторисах, планах асигнувань загального фонду бюджету, планах надання кредитів із загального фонду бюджету, планах спеціального фонду, зведенні показників спеціального фонду кошторису, планах використання бюджетних коштів, помісячних планах використання бюджетних коштів розпорядників бюджетним асигнуванням, затвердженим розписами відповідних бюджетів, органи Казначейства обліковують розподіли показників зведених кошторисів, зведених планів асигнувань загального фонду бюджету, зведених планів надання кредитів із загального фонду бюджету, зведених планів спеціального фонду, зведення показників спеціального фонду розпорядників бюджетних коштів у розрізі розпорядників нижчого рівня та одержувачів, показників планів використання бюджетних коштів, помісячних планів використання бюджетних коштів.

Розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду, а вищі навчальні заклади та наукові установи, заклади охорони здоров'я також в межах бюджетних асигнувань, затверджених планами використання бюджетних коштів і помісячними планами використання бюджетних коштів, за наявності витягу, доведеного органом Казначейства, що підтверджує відповідність цих документів даним бухгалтерського обліку виконання державного та місцевих бюджетів органів Казначейства. З цією метою розпорядники, які отримали від органів Казначейства витяг, повинні подати цим органам розподіли показників зведених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, а також зведених планів використання бюджетних коштів і зведених помісячних планів використання бюджетних коштів у розрізі розпорядників нижчого рівня та одержувачів. Зазначені показники обліковуються у відповідних органах Казначейства за місцем обслуговування розпорядників нижчого рівня та одержувачів.

Таким чином, вказані норми передбачають, що при складанні, затвердженні і виконанні кошторису, передбачена взаємодія головного розпорядника бюджетних коштів, розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня, фінансового органу та органу казначейства, зокрема, надіслання кошторису до головного розпорядника для розгляду їх показників щодо законності та правильності розрахунків.

Згідно з п.п. 16 та 31 ч. 1 ст. 116 БК України порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм, зокрема порушення порядку або термінів подання, розгляду і затвердження кошторисів та інших документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету, затвердження у кошторисах показників, не підтверджених розрахунками та економічними обґрунтуваннями; порушення встановлених вимог щодо застосування бюджетної класифікації - є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, порушення вимог БК України та Порядку є порушенням бюджетного законодавства.

Таким чином, без дотримання позивачем встановленого законодавством порядку бюджетного процесу в частині формування кошторису, у головного розпорядника бюджетних коштів відсутні правові підстави для передбачення в районному бюджеті коштів на оплату праці працівникам позивача (посадовим особам) та на погашення заборгованості по ній.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач проекти кошторисів в порядку, встановленому законодавством, до головного розпорядника бюджетних коштів для розгляду їх показників щодо законності та правильності розрахунків не подавала, і відповідно на основі проектів зведених кошторисів головний розпорядник сформував бюджетний запит без проекту кошторису позивача, у зв'язку з чим лімітні довідки, позивачу не надсилалися та позивач не звертався. При цьому, позивач самостійно затвердив кошториси на 2017 рік і на 2018 рік, раніше розписів видатків районного бюджету. Також, у кошторисах коди програмної класифікації видатків не відповідають вимогам наказу Міністерства фінансів України від 02 грудня 2014 року № 1195.

Таким чином, за відсутності затвердженого у встановленому порядку та взятого на облік органом казначейства основного планового фінансового документа бюджетної установи (кошторису) позивач не набув повноважень щодо отримання бюджетних надходжень.

Посилання апелянтів на положення ст. 55 БК України, якою оплату праці працівників бюджетних установ та нарахування на неї віднесено до захищених видатків місцевого бюджету, з урахуванням не додержання позивачем вимог БК України і Порядку № 228, у частині звернення до відповідачів з питанням про внесення змін до районного бюджету, є безпідставними. Виділення з районного бюджету коштів позивачу, яка не набула повноважень щодо отримання бюджетних надходжень, є порушенням бюджетного законодавства.

Посилання допущеного місцевим судом до участі в справі представника Мар'їнської районної ради ОСОБА_10 в письмових поясненнях, адресованих апеляційному суду, на судові рішення в справі № 805/1437/17 не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини в ній відмінні від обставин в цій справі.

Що стосується висловлення незгоди апелянта з внесенням змін до відомостей про юридичну особу - Мар'їнську районну раду стосовно зазначення в реєстрі інформації про припинення повноважень Мар'їнської районної ради, посадових та лужбових осіб відповідно до Закону України «Про військово-цивільні адміністрації», то по-перше, правомірність внесення змін не стосується предмету спору; по-друге, така правомірність третьою особою ОСОБА_5 в іншому процесі не оскаржувалася, вказаний запис не скасований; по-третє, норми ст. 3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» щодо припинення повноважень посадових осіб органів місцевого самоврядування є нормами прямої дії незалежно від того, чи зазначено про це в реєстрі чи ні. Більш того, внесення змін до відомостей про юридичну особу - Мар'їнську районну раду, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань жодним чином не зачіпає права третьої особи - ОСОБА_5.

Що стосується незгоди апелянта із вказівкою суду першої інстанції в своєму рішенні на пункт 5 частини 1 статті 41 КЗпІІ України, згідно якої посадові особи Мар'їнської районної ради повинні були звільнені у зв'язку з припиненням повноважень посадових осіб ради з 30.09.2016 року (з дня набрання чинності Указом Президента України від 28.09.2016 року № 414/2016 «Про утворення військово-цивільної адміністрації», слід зазначити, що така незгода взагалі не стосується предмету спору, яким в цій справі є вирішення питання щодо внесення змін до районного бюджету на 2018 рік шляхом передбачення в ньому видатків...., а не про порядок звільнення працівників ради.

Взагалі, питання, пов'язані з трудовим законодавством і проходженням третьою особою ОСОБА_5 публічної служби (як і іншими працівниками Мар'їнської районної ради) не можуть бути вирішені в рамках заявлених позовних вимог.

Також слід зазначити, що апелянт не вірно тлумачить статтю 67-2 БК України, яка передбачає, що у разі припинення діяльності органів місцевого самоврядування Донецької та Луганської областей їх функції в частині бюджетних повноважень здійснюються місцевими державними адміністраціями та виконавчими органами міських рад. Мар'їнська районна рада не є міською радою, у зв'язку з чим окремого розпорядження Кабінетом Міністрів України відносно неї взагалі прийнято бути не може.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм і фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду. Таким чином, суд першої інстанцій дійшов до обґрунтованого висновку.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі № 805/4702/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 22 грудня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Сіваченко

Судді: І.В. Геращенко

Л.В. Ястребова