Справа № 810/5154/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/5154/18 Суддя (судді) першої інстанції: Брагіна О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 15 лютого 2018 року вих.№270/10/10-13-11-02, зобов'язати відповідача прийняти одержану податкову декларацію з ПДВ за звітний (податковий) період календарний місяць січень 2018 року з додатками та доповненнями до неї ТОВ «Аніка» з введенням до інформаційних без даних ДФС України відомостей з цих поданих позивачем документів 14 лютого 2018 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2018 року позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позовну заяву підписано керівником ТОВ «Аніка» - Василенко Н.В., яка є генеральним директором позивача, що підтверджується поданими документами, та вона мала право підписувати позов ТОВ «Аніка».

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав. Будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що повноваження заявника, як представника юридичної особи на підписання та подання позовної заяви в порядку звернення до суду за захистом прав та інтересів ТОВ «Аніка» мають бути підтверджені статутом або належним чином засвідченою його копію, а незасвідчена копія статуту не є належним доказом та не дає Василенко Н.В. право на здійснення представницьких функцій ТОВ «Аніка», в тому числі і шляхом підписання позовної заяви, відтак, позов підписано особою, яка не мала право його підписувати.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, у випадку, якщо судом встановлено, що позовна заява підписана особою, яка не має права її підписувати, у такому випадку суд зобов'язаний повернути таку заяву позивачеві. При цьому, суд має достеменно встановити факт відсутності права на підписання позову.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Згідно зі ст.80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Частинами 1, 3 ст.55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, позивач, як юридична особа, може звертатись до суду та брати участь у судовому процесі особисто, шляхом самопредставництва, через свого керівника.

Як вбачається з матеріалів справи та ухвали суду першої інстанції від 07 жовтня 2018 року, позовна заява ТОВ «Аніка» підписана Василенко Н.В., із зазначенням, що вона є генеральним директором ТОВ «Аніка», та скріплена печаткою товариства.

На підтвердження повноважень Василенко Н.В. на підписання позовної заяви ТОВ «Аніка», до неї було додано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також копію статуту ТОВ «Аніка».

Суд першої інстанції зазначив, що повноваження Василенко Н.В., як генерального директора ТОВ «Аніка» мають бути підтверджені статутом юридичної особи, або належним чином засвідченою копією статуту товариства, в той час, як додана до позовної зави копія статуту ТОВ «Аніка» належним чином не засвідчена, а тому не є належним доказом повноважень Василенко Н.В. на підписання позовної заяви ТОВ «Аніка», у розумінні КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами ч.2 ст.9 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться зокрема такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності); ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо; дані про перебування юридичної особи у процесі припинення, у тому числі дані про рішення щодо припинення юридичної особи, відомості про комісію з припинення (ліквідатора, ліквідаційну комісію тощо) та про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 11 січня 2018 року керівником та підписантом ТОВ «Аніка» (ідентифікаційний код юридичної особи 33077997) з 30 серпня 2017 року є Василенко Н.В., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11 січня 2018 року за №, який подавався до суду першої інстанції разом із позовною заявою.

Відповідно до ч.5 ст.62 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, що була чинною на момент подачі позовної заяви до суду першої інстанції) генеральний директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства.

Таким чином, поданими до позовної заяви доказами, зокрема, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11 січня 2018 року за № підтверджується, що Василенко Н.В. є керівником та підписантом ТОВ «Аніка», а тому має право підписувати позовну заяву ТОВ «Аніка».

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності доказів на підтвердження повноважень Василенко Н.В. на здійснення представницьких функцій ТОВ «Аніка», оскільки Василенко Н.В. не являється представником ТОВ «Аніка», а є керівником товариства - тобто особою, яка має право на вчинення дій від імені юридичної особи без довіреності, шляхом самопредставництва юридичної особи.

Наведене свідчить про відсутність передбачених п.3 ч.4 ст.169 КАС України обставин, за яких суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви позивачеві.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст. КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Таким чином, враховуючи наявність у Василенко Н.В., як керівника ТОВ «Аніка», права вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі і підписувати позовну заяву від імені товариства, беручи до уваги застосування судом першої інстанції формального підходу при вирішенні даного питання, а саме, суд першої інстанції не надав належної оцінки визнання відповідного права державою, шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви ТОВ «Аніка» до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви ТОВ «Аніка», отже, оскаржувану ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2018 року про повернення позовної заяви не можна визнати законною і обґрунтованою.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що помилковість висновків суду першої інстанції та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що ухвала Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2018 року про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка» - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2018 року про повернення позовної заяви скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма