Справа № 826/9663/15
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2018 року

Київ

справа №826/9663/15

адміністративне провадження №К/9901/2493/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними матеріалами касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича (далі - Уповноважена особа; Фонд; Банк відповідно) на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року (судді Федотов І.В., Ісаєнко Ю.А., Оксененко О.М.) у справі № 826/9663/15 за позовом ОСОБА_2 до Фонду, Уповноваженої особи, третя особа: Банк, про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 27 червня 2014 року № 42802 (далі - Договір банківського вкладу), який уклали ОСОБА_2 та Банк, оформлене наказом від 18 листопада 2014 року № 6 (згідно з переліком); зобов'язати Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду; зобов'язати Фонд включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду.

Вимоги обґрунтував тим, що рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемним Договору банківського вкладу, оформлене наказом від 18 листопада 2014 року № 6, є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Покликається на брак законних підстав для відмови виплатити йому гарантовану суму коштів за договором депозиту та для того, щоб не включити його до реєстру вкладників.

Суди встановили, що 27 червня 2014 року ОСОБА_2 і Банк уклали договір банківського вкладу (депозиту) «Вигідний альянс» № 42802. На виконання підпункту 2.1.1 цього договору Банк відкрив позивачу рахунок.

Відповідно до квитанції від 27 червня 2014 року №.57102.17294.412 на рахунок ОСОБА_2 у Банку були перераховані кошти в розмірі 11 000 євро.

14 серпня 2014 року Правління Національного банку України (далі - НБУ) ухвалило постанову № 491 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних».

Цього ж дня, 14 серпня 2014 року, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Правління НБУ постановою від 10 листопада 2014 року № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та виконавча дирекція Фонду рішенням від 13 листопада 2014 року № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» і призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відповідно відкликали банківську ліцензію Банку, розпочали процедуру його ліквідації та призначили уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І.

18 листопада 2014 року Уповноважена особа Фонду видала наказ № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів», відповідно до якого договори, зазначені у додатку, у тому числі і договір банківського вкладу (депозиту) від 27 червня 2014 року № 42802, укладений між Банком та позивачем, визнала нікчемними на підставі пункту 6 частини другої статті 37, частин другої та третьої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VІ). Це рішення основувала на тому, що за наслідками перевірки законності операцій Банку, у зв'язку з її зверненням до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, виявила, що такі операція, серед них й Договір банківського вкладу, призвели до неплатоспроможності Банку, надання окремим кредиторам переваг перед іншими вкладниками та інше.

Зазначений наказ було погоджено рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18 листопада 2014 року № 237/14.

17 грудня 2014 року Уповноважена особа Фонду листом № 001/1334 повідомила позивача про те, що правочини, Договір банківського вкладу, операції з внесення та перерахування грошових коштів на рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до статті 38 Закону № 4452-VІ та статті 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), у зв'язку з чим позивача не було включено до переліку та реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Вважаючи, що в Уповноваженої особи Фонду були відсутні правові підстави для визнання Договору банківського вкладу нікчемним, і відповідачі протиправно не включили позивача до переліку і надалі до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 30 червня 2015 року у задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 вересня 2015 року це рішення скасував та постановив нове про часткове задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, коли ухвалював таке рішення, виходив з того, що відповідачі не навели, а суд не встановив підстав для визнання нікчемним Договору банківського вкладу. Не надано також доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Уповноважена особа Фонду не погодилася із рішеннями суду апеляційної інстанції і подала касаційну скаргу з вимогами про його скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Вважає, що суди не дослідили повно, всебічно та об'єктивно докази у справі і хибно оцінили фактичні обставини справи. Наголошує, що позивач вносив гроші у позаробочий час, які йому не належали, а були передані від іншого великого вкладника банку. Таким чином останній мав на меті отримати всі вкладені кошти за рахунок Фонду, чим отримав перевагу перед іншими кредиторами банку.

У відзиві на касаційну скаргу Фонд просить її задовольнити, скасувати рішення суду апеляційної інстанції у цій справі та залишити в силі рішення місцевого адміністративного суду.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивачки будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

До того ж у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 819/353/16) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу уповноваженої особи Фонду у частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку (у тому числі в господарських судах). За таких обставин, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі пункт 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції до 15 грудня 2017 року (пункт 1 частини першої статті 238 цього Кодексу у редакції після 15 грудня 2017 року (далі - КАС).

Ці висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій уповноваженої особи Фонду, Фонду щодо відмови включити позивачку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та правомірності наказу уповноваженої особи Фонду про визнання правочину нікчемним, тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про протиправність відмови Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, проте суд помилково розглянув справу в частині визнання протиправним та скасування наказу уповноваженої особи Фонду про визнання нікчемним Договору банківського вкладу.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції, дослідивши всі докази, надав їм належну оцінку і дійшов висновку, що обставини щодо наявності визначених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VІ підстав нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, а відповідачі належних та допустимих доказів щодо цього не надали.

Слід зазначити, що за змістом частин першої та другої статті 341 КАС (в редакції після 15 грудня 2017 року) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За наведених обставин, рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду від 18 листопада 2014 року № 6 «Про визнання нікчемними трансакцій та правочинів» у частині визнання нікчемним Договору банківського вкладу підлягає скасуванню, а справа в цій частині - закриттю; у решті - залишенню без змін.

Керуючись статтями 238, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у частині визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова Сергія Івановича від 18 листопада 2014 року № 6 «Про визнання нікчемними трансакцій та правочинів» у частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 27 червня 2014 року № 42802, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український Фінансовий Світ», скасувати, справу в цій частині - закрити.

У решті судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко