Справа № 2040/6608/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/6608/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2018, суддя Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 10.09.18 по справі № 2040/6608/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд визнати протиправними та скасувати: рішення про застосування фінансових санкцій від 12.07.2018 р. за № за порушення ч. 37 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, зберігання роздрібної партій алкогольних напоїв в місце, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання; рішення про застосування фінансових санкцій від 12.07.2018 р. за № за порушення ч. 14 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями за відсутності ліцензії; рішення про застосування фінансових санкцій від 16.07.2018 р. за № за порушення ч. 1 ст. 9 Закону № 481/95-ВР, факт реалізації напоїв, які не відповідають вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення Головного управління ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 12.07.2018 р. за № за порушення ч. 37 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, зберігання роздрібної партій алкогольних напоїв в місце, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Скасовано рішення Головного управління ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 12.07.2018 р. за № за порушення ч. 14 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями за відсутності ліцензії. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року в частині азадоволення позову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що працівниками управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС на підставі наказу від 21.05.2018 року № 3608 та направлень на перевірку від 31.05.2018 року № 903, № 904 у період з 12.06.2018 по 21.06.2018 року проведена фактична перевірка магазину ФОП ОСОБА_1, про що складений акт від 21.06.2018 № 2531-20-40-40-01-10/НОМЕР_4.

На підставі висновків акту заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області прийняті рішення про застосування фінансових санкцій:

- рішення про застосування фінансових санкцій від 12.07.2018 р. за № за порушення ч. 37. ст. 15 Закону № 481/95-ВР, зберігання роздрібної партій алкогольних напоїв в місце, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання - штраф в розмірі 17 000,00грн.;

- рішення про застосування фінансових санкцій від 12.07.2018 р. за № за порушення ч. 14 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями за відсутності ліцензії - штраф в розмірі 17 000,00 грн.;

- рішення про застосування фінансових санкцій від 16.07.2018 р. за № за порушення ч. 1 ст. 9 Закону № 481/95-ВР, факт реалізації напоїв, які не відповідають вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні - штраф в розмірі 17 000,00 грн..

За результатами фактичної перевірки магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, господарську діяльність в якому здійснює ФО-П ОСОБА_1, перевіркою встановлено факт реалізації алкогольних напоїв 02.07.2016 без наявності відповідної ліцензії, що є порушенням ст. 15 Закону №481.

Висновки відповідача ґрунтуються на його твердженні, що ФОП ОСОБА_1 отримував ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 02.07.2015 до 02.07.2016 № НОМЕР_6 серії АЕ. Наступна ліцензія № НОМЕР_5 терміном дії з 03.07.2016 до 03.07.2017. З огляду на зазначене відповідачем було зроблено висновок, що позивач мав право здійснювати торгівлю алкогольними напоями до дати, яка зазначена в ліцензії. Останнім днем здійснення господарської діяльності з роздрібної торгівлі алкогольними напоями буде 01.07.2016, що становитиме рівно один рік. Таким чином, Позивач не мав право здійснювати торгівлю алкогольними напоями 02.07.2016, так як ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями в магазині, що перевірявся, була відсутня.

Задовольняючи частково позов , суд першої інстанції виходив з того , що рішення про застосування фінансових санкцій від 12.07.2018 р. за № за порушення ч. 37. ст. 15 Закону № 481/95-ВР, зберігання роздрібної партій алкогольних напоїв в місце, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання - штраф в розмірі 17 000,00грн. та рішення про застосування фінансових санкцій від 12.07.2018 р. за № за порушення ч. 14 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями за відсутності ліцензії - штраф в розмірі 17 000,00 грн. винесено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 13 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною 2 статті 17 вказаного Закону передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Спеціальним законом з питань ліцензування роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено річний термін дії ліцензій та не встановлено правило щодо початку та закінчення перебігу строку дії ліцензії та порядку його обчислення.

Згідно з частиною 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно з частинами першою, другою статті 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Частина 2 цієї статті передбачає, що термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 ЦК України).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.04.2018 р. справа № 803/350/17 та від 27.03.2018 р. справа № 821/573/1, які в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховуються судом при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст.15 Закону № 481 зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Термін дії ліцензій було обмежений повноваженим органом з настанням календарного дня, - 02.07.2016, шляхом зазначення в них прийменника «до», який в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 02.07.2016» та положень Конвенції, висновок суду першої інстанцій щодо недопущення позивачем порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу підакцизного товару (алкоголю та тютюну) в останній день чинності ліцензій - 02.07.2016 - є правильними.

Враховуючи те , що останнім днем дії ліцензії є 02.07.2016, а отже, оскільки у період 02.07.2016 ФОП ОСОБА_1 мав ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, то відповідно, алкогольні напої зберігались в місці, яке внесено до Єдиного державного реєстру.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірність винесених податкових повідомлень- рішень належним чином в суді не довів, у зв'язку з чим оскаржуване податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною , підлягає скасуванню у зв'язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб'єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Суд зазначає, що доводи касаційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в касаційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321 ,323,325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 по справі № 2040/6608/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 22.12.2018.