Справа № 264/4188/18
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4188/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Іванченко А.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 19.07.2018 року серії НК № 928948, винесеної поліцейським СРПП № 3 Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 гривень.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що дії відповідача є незаконними, необґрунтованими та упередженими, а винесену постанову такою, що не ґрунтується на реальних обставинах і фактах. Будь - яких доказів, які б підтверджували його вину не існує, і відповідач, склавши вищевказану постанову, вийшов за межі своєї компетенції. Відповідач при винесені постанови не надав жодного доказу на підтвердження того, що він керував транспортним засобом із порушенням п.п.31.3.а ПДР України. Разом із тим, оскаржувана постанова не містить вказівки на технічний засіб, яким була здійснена відеофіксація правопорушення. Відповідачем не враховані положення ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість. Заперечував факт порушення ним правил дорожнього руху, наголошував на тому, що жодних доказів з боку працівника ДПП на підтвердження скоєння правопорушень не надано. На підставі викладеного, просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 19.07.2018 року серії НК № 928948, винесеної поліцейським СРПП № 3 Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 680 гривень.

Позивач у судове засідання не з'явився, просив проводити розгляд справи без його присутності.

Відповідач - поліцейський СРПП № 3 Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 у судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на адміністративний позов із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 19.07.2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 928948, винесеної поліцейським СРПП № 3 Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2, було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що він 19.07.2018 року о 10-00 годині керував транспортним засобом марки «Мерседенс-Бенз», реєстраційний номер НОМЕР_1, у м. Маріуполі с.Талаківка по вул. 40 років Жовтня БП М-18, в якому встановлено додаткове місце, чим порушив п.п.31.3.а ПДР України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч.2 ст.122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 680 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Пунктом 31.3.а Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що інспектором поліції не було забезпечено повного та об'єктивного з'ясування обставин справи.

Відповідачем до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не було, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 3 Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,- задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 19 липня 2018 року серії НК № 928948 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: А. М. Іванченко