Справа № 826/156/16
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Справа № 826/156/16

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Яременка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року у справі

за позовом ОСОБА_4

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів

фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного

товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ»

Оберемка Романа Анатолійовича

про визнання протиправним та скасування рішення,

визнання протиправною бездіяльності,

зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемка Романа Анатолійовича (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 09.07.2014 р. № 45121, укладеного між позивачем і ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», та операції з внесення коштів на рахунок № НОМЕР_1;

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не вкючення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 09.07.2014 р. № 45121, укладеного між позивачем і ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ»;

- зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду доповнення до переліку рахунків про збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником банку у розумінні чинного законодавства та має право на отримання відшкодування за рахунок Фонду, що у відповідача-2 не було правових підстав для визнання нікчемним договору, укладеного між позивачем і банком, а також з того, що позовні вимоги до Фонду є передчасними.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач - Уповноважена особа подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що метою укладання договору між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» було штучне створення обов'язку Фонду відшкодувати кошти за вкладом, що він є нікчемним, а також, що такий правочин є предметом кримінального провадження, що позивач не є вкладником у розумінні Закону та не набув права на отримання гарантованого відшкодування за рахунок Фонду.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.07.2014 р. між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 45121, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 16 000,00 дол. США у тимчасове строкове користування на строк до 09.08.2014 р. і зобов'язується сплачувати проценти за його користування в розмірі, установленому цим договором.

На підставі вказаного договору позивачем було внесено на свій банківський рахунок грошові кошти у розмірі 16 000,00 дол. США (квитанція від 09.07.2014 р. № TR.59427.420.423).

14.08.2014 р. Правлінням НБУ прийнято рішення № 491 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних».

Цього ж дня, 14.08.2014 р., виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) прийнято рішення № 69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Постановою Правління НБУ від 10.11.2014 р. № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.2014 р. № 119 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» відкликано банківську ліцензію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», розпочато процедуру ліквідації Банку та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Гончарова С.І.

18.11.2014 р. Уповноваженою особою ФГВФО видано наказ № 6 «Про визнання нікчемними транзакцій та правочинів», відповідно до якого договори, зазначені в додатку, у тому числі і договір банківського вкладу (депозиту) від 26.06.2014 р. № 41908, укладений між ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» і ОСОБА_4, визнано нікчемними на підставі п. 6 ч. 2 ст. 37 та ч.2, 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» направлено на адресу позивача лист від 02.12.2014 р. № 001/477, яким позивача повідомлено, що правочини, в тому числі договір банківського вкладу від 09.07.2014 р. № 45121, укладений між ним і ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору, є нікчемними відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 228 Цивільного кодексу України.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.11.2017 р. № 4916 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» строком на один рік до 12.11.2018 р. включно.

Позивач, вважаючи протиправним наказ Уповноваженої особи Фонду в частині щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу, укладеного між ним та Банком, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником банку у розумінні чинного законодавства та має право на отримання відшкодування за рахунок Фонду, що у відповідача-2 не було правових підстав для визнання нікчемним договору, укладеного між позивачем і банком, а також з того, що позовні вимоги до Фонду є передчасними.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14 (далі - Положення № 14), Інструкцією про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженою Постановою правління НБУ від 01.06.2011 р. № 174 (далі - Інструкція № 174) та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління НБУ від 12.11.2003 р. № 492 (далі - Інструкція № 492).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 Закону № 4452-VI передбачено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

У ст. 12 Закону № 4452-VI передбачено, що виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

У ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частинами 2, 3 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до п.п. 3-6 розділу ІІІ Положення № 14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих положень, надає підстави стверджувати, що правовою підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись банківським документом про внесення (перерахування) коштів на її рахунок.

Разом з тим, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Втім, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не компетентні визнавати правочини нікчемними, оскільки правочин є нікчемним відповідно до закону, за наявності підстав, виключний перелік яких регламентовано частиною 3 статті 38 Закону № 4452-VI.

При цьому, положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 826/1476/15, та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов'язковою для врахування колегією суддів при вирішенні даної справи.

Отже, єдиною та необхідною умовою для не включення особи (клієнта банку) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв'язку з нікчемністю відповідного правочину є наявність підстав, виключний перелік яких регламентовано ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, судова колегія також приймає до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у вказаному рішенні, щодо кола обставин, які належить встановити суду у справах даної категорії, а саме: 1) на якій підставі кошти потрапили на рахунок позивача; 2) які саме умови договору, укладеного між позивачем і Банком, передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами Банку; 3) на якій підставі позивачу відмовлено у включенні до переліку вкладників; 4) який саме правочин за твердженням Уповноваженої особи є нікчемним та на який конкретно пункт частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI вона при цьому посилається.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд встановив, що кошти на рахунку позивача, щодо якого його не було включено до переліку вкладників ПАТ «КБ «УФС», які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду, що й є предметом даного спору, були внесені позивачем через касу банку на власний рахунок при укладанні договору банківського вкладу (депозиту) від 09.07.2014 р. № 45121 у цей же день.

Вказаний договір містить стандартні умови депозитного договору та не передбачає надання позивачу будь-яких переваг перед іншими вкладниками (клієнтами) ПАТ «КБ «УФС» і відповідачами не доведено зворотного.

При цьому, ані в наказі від 18.11.2014 р. № 6 щодо визнання нікчемними правочинів, зокрема договору позивача та вказаних за ним транзакцій, ані в надісланому позивачу листі-повідомленні від 02.12.2014 р. Уповноваженою особою Фонду не зазначено конкретної підстави (пункту ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI), за якими правочини позивача з Банком є нікчемними і позивачу відмовлено у включенні до переліку вкладників, а лише наведено загальне посилання на ч.ч. 2, 3 ст. 38 Закону № 4452-VI та ст. 228 ЦК України.

Також відповідачами й в суді не доведено наявності будь-якої з правових підстав, чітко визначених частиною 3 статті 38 Закону № 4452-VI, для віднесення до нікчемних договору, укладеного між позивачем і банком, та/або правочину із зарахування коштів на його банківській рахунок.

Крім того, відповідачами не надано суду жодних належних та допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів, які б підтверджували, що кошти, залучені на рахунок позивача, не є вкладом, а позивач не є вкладником банку у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що з метою перевірки доводів апеляційної скарги та повного і всебічного встановлення обставин даної справи, ці та інші докази, зокрема щодо кримінального провадження, на яке посилається Уповноважена особа Фонду, були витребувані в апелянта ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 р.

Однак, вказана ухвала суду не була належним чином виконана відповідачем, а лише повідомлено, що банківська справа позивача відсутня, що всі документи, які знаходилися у відповідному відділенні ПАТ «КБ «УФС», зокрема й договір, укладений з позивачем, були захоплені невідомими особами, а також надано копію оскаржуваного у цій справі наказу з додатком № 7 та лист Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 13.02.2018 р. (тобто майже дев'ять місяців тому) щодо розгляду клопотання про проведення слідчих дій, який взагалі не містить жодних даних, що яким-небудь чином підтверджували б доводи апелянта або взагалі обставини, на які він посилається.

Крім того, у своїх поясненнях на виконання вказаної ухвали суду про витребування доказів апелянт послався на те, що рахунок позивача закрито, але жодних доказів, які б це підтверджували та надавали можливість встановити, з яких підстав він закритий, суду не надано, а лише зазначено про викрадення всіх документів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апелянтом не виконано обов'язок доказування, покладений на нього у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, і з приводу його доводів про те, що позивач не довів факту укладення відповідного договору банківського вкладу між ним та ПАТ «КБ «УФС» та внесення коштів на його рахунок, апеляційний суд зазначає, що в даному випадку позивачем до суду першої інстанції були надані наявні в нього докази, зокрема на огляд суду апеляційної інстанції надано оригінал відповідного договору та квитанції про внесення коштів на рахунок позивача. Згідно ж з наведеною нормою адміністративного процесуального законодавства тягар доказування покладається на суб'єкта владних повноважень - відповідача у справі, а не на фізичну особу, яка звернулася до адміністративного суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Посилання апелянта на те, що він, діючи у відповідності до законодавства, провів перевірку банківських операцій і звернувся до правоохоронних органів, колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки вчинення зазначених дій, відповідно до ст. 37 Закону № 4452-VI, є правом Уповноваженої особи Фонду, реалізація якого сама по собі не є достатньою і необхідною правовою підставою для відмови особі у включенні її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, а наявність будь-яких інших правових підстав для відмови позивачу у включенні його до відповідного переліку вкладників апелянтом перед судом не доведена.

Твердження апелянта про те, що метою укладання договору між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» було штучне створення обов'язку Фонду відшкодувати кошти за вкладом і що такий договір є нікчемним, ґрунтуються на припущеннях, які у відповідності до вимог ст. 242 КАС України у жодному разі не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Доводи апелянта про те, що спірний правочин позивача з банком є предметом кримінального провадження, апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки апелянтом не надано суду відповідного вироку суду, який би набрав законної сили та встановлював відповідні обставини, ані взагалі будь-яких доказів щодо встановлення у ході такого кримінального провадження певних обставин, на які посилається апелянт.

Твердження апелянта про те, що позивач не є вкладником у розумінні Закону та не набув права на отримання гарантованого відшкодування за рахунок Фонду, видаються голослівними.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про допущення Уповноваженою особою протиправної бездіяльності щодо не включення позивача до вищевказаного переліку вкладників Банку.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що належним способом захисту порушених прав позивача на отримання гарантованого відшкодування по його вкладу в банку є саме визнання протиправною такої бездіяльності Уповноваженої особи та зобов'язання її подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника ПАТ «КБ «УФС», який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми відшкодування.

При цьому, застосування вказаного способу захисту у даній категорії справ відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постановах від 04 липня 2018 року по справі № 826/1476/15, від 12 вересня 2018 року по справі № 805/5186/15-а, від 20 вересня 2018 року по справі № 809/316/16, що безпідставно не були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення по даній справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що в даному випадку доцільним та необхідним є задовольнити позовні вимоги саме у вищенаведений спосіб.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору та відповідно до ст. 317 КАС України є правовою підставою для скасування судового рішення.

При цьому, колегія суддів не вбачає наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення даного позову в решті позовних вимог з наступних підстав.

Позовні вимоги щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до переліку вкладників банку є передчасними, оскільки передумовою для вчинення таких дій Фондом є надходження від Уповноваженої особи відповідної інформації про вкладника банку, що в даному випадку, як було встановлено вище, стосовно позивача відповідачем-2 не подавалася відповідачу-1.

Відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім того, провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправними і скасування рішення (наказу) про визнання нікчемними правочинів (трансакцій) з повернення коштів за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного на ім'я позивача, підлягає закриттю з наступних підстав.

Як було зазначено вище, правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу чи рішення Уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою статті 38 цього Закону перевірка правочинів банку із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін відповідно до вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду у справах №№ 910/12294/16, 910/24198/16, 819/353/16.

Таким чином, оскільки рішення про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, таке рішення не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб внаслідок прийняття такого рішення.

Отже, права позивача у даній справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами цього банку як юридичної особи.

Відтак, встановлена правова природа такого рішення (наказу) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог щодо визнання його протиправним і скасування, а тому такі позовні вимоги не підлягають розгляду в судовому порядку, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 238 та ч. 1 ст. 319 КАС України є правовою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі щодо вказаних позовних вимог.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р. по справі № 809/316/16 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковим для врахування апеляційним судом при розгляді даної справи.

Отже, апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» підлягає задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року - скасуванню, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення - закриттю, позов - задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року - скасувати.

Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 09.07.2014 р. № 45121, укладеного між позивачем і ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформленого наказом від 18.11.2014 р. № 6 (згідно переліку) - закрити.

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Оберемка Романа Анатолійовича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» щодо не включення до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за їх вкладами за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб, ОСОБА_4 за вкладом на його банківському рахунку, відкритому на підставі договору банківського вкладу (депозиту) від 09.07.2014 р. № 45121.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про включення ОСОБА_4 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за вкладом на його банківському рахунку за договором банківського вкладу (депозиту) від 09.07.2014 р. № 45121.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Рішення виготовлено 26 грудня 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: