Справа № 215/2002/18
Суддя: Квятковський Я. А.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/2002/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі головуючого судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пономаренко М.В.

розглянувши в порядку ч.4 ст.229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами спрощеного позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_2 про визнання дій субєкту владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

21.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_2 про визнання дій субєкту владних повноважень протиправними та скасування постанови серії ВР №163807 від 17.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122 ч.2 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн., який було останній раз уточнено 17.09.2018 року.

Вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2018 року близько 16 год. 20 хв. в Дніпропетровській області м.Кривого Рогу Тернівського району, він керуючи транспортним засобом Кіа Сееd, д/н НОМЕР_1, рухався на перехресті вул. Ракітіна, вул. Сімбірцева, та був зупинений через те, що начебто проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а саме на вимкнену додаткову секцію для повороту наліво. За дане правопорушення поліцейським роти №1 батальйону №2 УПП у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_2 була винесена постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 зазначає, що керуючи автомобілем Кіа Сееd, д/н АЕ3070ВОНІ, на перехресті вулиць Ракітіна, Сімбірцева та ХХ Партзїзду він повернув на вул.. Сімбірцева на увімкнену додаткову секцію сигналу світлофора. Приблизно через 200 м. від вказаного перехрестя його зупинив інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 та повідомив йому, що він порушив правила дорожнього руху, а саме проїхав перехрестя на вимкнену додаткову секцію світлофора та запропонував переглянути відеозапис. На відеозаписі було видно сигнал світлофора на перехресті сторони вул.. Сімбірцева, який призначено для регулювання руху в зовсім протилежному напрямі. На сигналі цього світлофора було зелене світло та відлік часу. Інспектор поліції стверджував, що якщо на цім світлофорі увімкнено зелене світло і залишалось 5 с., то додаткова секція для повороту наліво, яка регулює рух на полосі, яку він займав, вже вимкнена. Вказує, що постанова серії ВР№ 163807 складена з порушеннями норм процесуального права, а саме відсутнє підтвердження права користування пристроєм відеофіксації, сертифікату відеофіксуючого пристрою та документи останньої перевірки не було надано, незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, що унеможливило виконання вимог законодавства щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, оскільки не було оголошено посадову особу, яка розглядає справу, не були вирішенні клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи.

Ухвалою від 22.05.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 03.07.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

17.10.2018 до суду надійшов відзив на позов від відповідача. Посилається на те, що справа про адміністративне правопорушення розглянута та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена з дотриманням вимог ст. ст. 258, 276 КУпАП, розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Даний вид правопорушення передбачає можливість розгляду справи на місці вчиненого правопорушення. Факт правопорушення підтверджується відеозаписом поліцейського відеореєстратора. Ним були розяснені права для ОСОБА_1, заслухано його пояснення та оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням. Позивач не надав переконливих доказів своєї невинуватості. Вважає, що винесена постанова є законною, права позивача жодним чином не були порушені. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просить задовольнити позов.

Відповідач - інспектор роти №1 батальйону №2 УПП у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено такі обставини та відповідні ним правовідносини.

17.05.2018 року інспектором 1 роти 2 батальйону УПП у м. Кривому Розі ОСОБА_2 була винесена постанова серії ВР № 163807, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., а.с.16.

Згідно з цією постановою 17.05.2018 року близько 16 год. 20 хв. в Дніпропетровській області м.Кривого Рогу Тернівського району, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Кіа сееd, д/н АЕ3070DJ, рухався на перехресті вул. Ракітіна, вул. Сімбірцева, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а саме на вимкнену додаткову секцію для повороту наліво, чим порушив п.8.7.3 (з) Правила дорожнього руху.

З вказаною постановою позивач не погоджується.

Оцінка суду.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно до 8.7.3 (з) Правил дорожнього руху України, сигнали світлофора мають такі значення: вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою ()стрілками.

У ст. 9 КУпАП визначено поняття про адміністративне правопорушення, а саме - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч.2 ст.122 КУпАП).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження факту вчинення правопорушення відповідачем надано до суду лазерний диск поліцейського відереєстратора а.с.52.

Дослідженням даного лазерного диска суд відмічає наявність лише аудіозапису спілкування поліцейського з позивачем, жодних відеоматеріалів , в т.ч. щодо руху автомобіля, на лазерному диску не міститься. Таким чином, даний доказ не підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем . Інших належних і допустимих доказів правомірності дій поліцейського суду не надано.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не можу ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

За таких обставин суд вважає, що факт правопорушення не доведено відповідачем і тому постанова по справі про адміністративне правопорушення від 17.05.2018 року серії ВР №163807 відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій інспектора роти № 1 батальйону №2 УПП у м. Кривий Ріг ДПП України ОСОБА_2 щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити наступне.

Так, обов'язковою ознакою рішень, дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

В силу ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови. А тому слід зазначити, що не дії відповідача, а його рішення у формі постанови про накладення адміністративного стягнення породжує для позивача певні правові наслідки і має обов'язковий характер. Крім того, дії зі складання постанови по справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати слід компенсувати за рахунок держави в порядку ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251 КАС України , ст.ст. 122 ч. 2, 222, 251, 254, 255, 256, 280, 288 КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», суд -

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції України ОСОБА_2 про визнання дій субєкту владних повноважень протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП у м. Кривий Ріг Департаменту патрульної полыції патрульного поліції України ОСОБА_2 від 17 травня 2018 року серії ВР № 163807 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП.

Судовий збір компенсувати за рахунок Держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення

Повний текст рішення складено 22.12.2018.

Суддя