Справа № 825/1851/17
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1851/17 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Корюківкаводоканал» Корюківської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 у справі за адміністративним позовом Управління Держпраці у Чернігівській області до Комунального підприємства «Корюківкаводоканал» Корюківської міської ради про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

В С Т А Н О В И В:

Управління Держпраці у Чернігівській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Корюківкаводоканал» Корюківської міської ради про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зобов'язання відповідача негайного зупинення виконання робіт (виробництва) видобування корисних копалин (питних підземних вод) у зв'язку з загрозою життю та здоров'ю людей.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 позов задоволено.

Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зобов'язання Комунального підприємства «Корюківкаводоканал» Корюківської міської ради зупинити виконання робіт (виробництва): видобування корисних копалин (питних підземних вод).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не було враховано всіх доводів відповідача при розгляді справи, не аргументовано наявність загрози життю та здоров'ю людей та не враховано положень чинного законодавства.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу Управління Держпраці у Чернігівській області від 30.11.2016 № 216 та направлення на проведення перевірки від 30.11.2016 № 324 посадовими особами Управління Держпраці у Чернігівській області в період з 02.11.2017 по 08.11.2017 проведено планову перевірку дотримання Комунальним підприємством «Корюківкаводоканал» Корюківської міської ради вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці, промислової безпеки а також ведення робіт, пов'язаних з геологічним вивченням надр, їх використанням та охороною.

За результатами перевірки були виявлені порушення відповідачем вимог нормативно-правових актів з охорони праці, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, зокрема: не отримано дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки (експлуатація та капітальний ремонт свердловин під час розробки родовищ корисних копалин); термін дії спеціального дозволу на користування надрами № 4596 закінчився 06.11.2017. Новий спеціальний дозвіл на користування надрами не отримано.

В подальшому було складено відповідний Акт перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) від 08.11.2017 № 324, який вручено відповідачу.

Вважаючи доцільним застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зобов'язання відповідача негайно зупинити виконання робіт (виробництва) видобування корисних копалин (питних підземних вод) у зв'язку з загрозою життю та здоров'ю людей, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги Управління Держпраці у Чернігівській області, виходив з того, що проводячи свою господарську діяльність без дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та спеціального дозволу на користування ділянкою надр створює об'єктивну загрозу здоров'ю і життю людей.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці (частина перша статті 38 Закону України «Про охорону праці»).

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, визначено, що Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Частиною п'ятою статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

За приписами частини сьомої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

В силу частини третьої статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципі пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Частиною 3 статті 21 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

В силу пункту 6 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1107, дозвіл за формою згідно з додатком 1 видається, зокрема, роботодавцеві - на виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 2, або на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 3.

Так, згідно пункту 10 додатку 2 до вищевказаного порядку буріння, експлуатація та капітальний ремонт свердловин під час геологічного вивчення і розробки родовищ корисних копалин належить до видів робіт підвищеної небезпеки.

Положеннями ст. 2 Кодексу України про надра передбачено, що завданням Кодексу є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

Частиною першою статті 19 Кодексу України про надра передбачено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що як станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, так і на час апеляційного розгляду, Комунальним підприємством «Корюківкаводоканал» Корюківської міської ради не надано жодних доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та підтверджували отримання відповідного дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки щодо експлуатації свердловин під час розробки корисних копалин та спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що існуючі у відповідача порушення, що зафіксовані в Акті перевірки слід кваліфікувати як такі, що створюють реальну загрозу життю і здоров'ю людей.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, який вказав, що відповідач, проводячи свою господарську діяльність без дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та спеціального дозволу на користування ділянкою надр, тобто до усунення встановлених порушень, створює об'єктивну загрозу здоров'ю і життю людей, які відповідно до положень статті 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні, і може призвести до тяжких наслідків, що, в свою чергу, є підставою для застосування до відповідача заходів реагування у вигляді повного зупинення виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: видобування корисних копалин (питних підземних вод).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вказує на положення ст.ст. 73 - 76 КАС України, якими передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта щодо відсутності доказів наявності загрози життю та здоров'ю людей, оскільки на підтвердження обґрунтованості своїх вимог позивачем, зокрема, надано Акт перевірки суб'єкта господарювання (виробничого об'єкта) від 08.11.2017 № 324, який в межах даної справи, визнається судом належним та допустимим доказом необхідності застосування заходів реагування.

В свою чергу, як було вказано вище, апелянтом всупереч вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, під час апеляційного розгляду справи не надано жодних доказів, які б спростовували аргументи Управління Держпраці у Чернігівській області та свідчили про відсутність підстав для застосування заходів реагування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог Управління Держпраці у Чернігівській області та застосування заходів реагування.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Корюківкаводоканал» Корюківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 22.12.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук