Справа № 2340/4302/18
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року справа № 2340/4302/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії щодо невиплати йому пенсії за віком за серпень 2018 року та вересень 2018 року;

- стягнути з відповідача нараховану пенсію за віком за серпень 2018 року та вересень 2018 року в сумі 23 205 грн. 70 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком. 22.03.2018 Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради позивачу було повторно видано нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З 01.08.2018 відповідачем була призупинена виплата пенсії позивачу та з 27.08.2018 її виплата була поновлена. Відповідач повідомив позивача, що виплата пенсії призупинена у звязку з порушенням ним вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VІІ від 20.10.2014, пенсія за період з серпня 2018 року по вересень 2018 року буде проведена за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України. Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати пенсії за серпень 2018 року та вересень 2018 року протиправними з тих підстав, що на момент призупинення її виплати у нього була наявна діюча довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.03.2018 і позивач постійно проживав в м. Черкаси та нікуди не виїжджав.

Відповідач проти позову заперечив. 14.11.2018 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за результатами верифікації Держприкордонслужби Міністерства фінансів України виявлено інформацію, яка дає підставу для скасування дії довідки відповідача як внутрішньо переміщеної особи від 12.11.2014 № відповідно до вимог, визначених Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706/VІІ від 20.10.2014. За одержаними від Міністерства фінансів України рекомендаціями про припинення виплат окремим категоріям громадян виплата пенсії позивачу припинена з серпня 2018 року, однак згідно з витягом з протоколу №38/13 від 27.08.2018 засідання комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, надання населенню пільг та житлових субсидій в управлінні соціальної допомоги та компенсаційних виплат Департаменту соціальної політики позивачу як внутрішньо переміщеній особі з 01.08.2018 було відновлено виплату пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016. Оскільки на дату надходження витягу відомості щодо виплати пенсії за вересень 2018 року були сформовані, доплату пенсії за період з 01.08.2018 по 30.09.2018 буде проведено за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється у письмовому провадженні.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, дослідивши письмові докази, які містяться у справі, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 86300, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії ВЕ №151026.

Позивач є пенсіонером, і отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААД №867488, виданого 14.10.2009.

19.05.2015 за № позивачу була видана довідка внутрішньо переміщеної особи, яка рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 09.01.2018 була скасована відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (повернулася до покинутого місця постійного проживання).

22.03.2018 позивачу видана нова довідка №, згідно з якою позивач є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: вул. Надпільна, б. 241, кв. 88, м. Черкаси, 18023.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплачувало позивачу пенсію за віком як внутрішньо переміщеній особі, однак припинило виплату з 01.08.2018 оскільки за результатами верифікації Держприкордонслужби Міністерства фінансів України виявлено інформацію, яка дає підставу для скасування дії довідки від 12.11.2014 №.

20.08.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії.

На вказану заяву відповідач листом №264/К-10 від 18.09.2018 повідомив позивача, що згідно витягу з протоколу №38/13 від 27.08.2018 засідання комісії з питань призначення (відновлення) виплат внутрішньо переміщених осіб виконавчого комітету Черкаської міської ради позивачу поновлено виплату пенсії та нараховано доплату пенсії за період з 01.08.2018 по 30.09.2018, яка буде виплачена за окремим порядком після його затвердження Кабінетом Міністрів України.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії за серпень-вересень 2018 року протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі статтею 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Стаття 7 Закону № 1706-VII визначає, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

На реалізацію вказаних приписів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», згідно з п. 1 якої передбачено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509.

Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 (у подальшому Порядок №365).

П. 2 Порядку № 365 передбачає, що документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Згідно з п. 4 Порядку № 365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно пункту 5 Порядку №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування; до заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Таким чином, обовязок щодо соціальних виплат, в тому числі пенсії, внутрішньо переміщеним особам покладено на органи, що здійснюють соціальні виплати, за місцем фактичного проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб, яке підтверджується довідкою про статус внутрішньо переміщеної особи.

Відтак, за змістом вказаних норм у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи такий обовязок припиняється.

Згідно з пунктом 10 Порядку №365 питання щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам можуть також розглядатися комісіями, утвореними районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" за умови включення до складу таких комісій представників органів, що здійснюють соціальні виплати.

Пунктом 12 Порядку №365 передбачено, що за результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї або інших документів, визначених в абзацах другому і третьому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Судом встановлено, що відповідач припинив виплату пенсії позивачу з 01.08.2018, оскільки за результатами верифікації Держприкордонслужби Міністерства фінансів України виявлено інформацію, яка дає підставу для скасування дії довідки від 12.11.2014 №. На підтвердження скасування довідки внутрішньо переміщеної особи позивач надав до суду рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 09.01.2018.

Позивач надав відповідачу нову довідку № від 22.03.2018 №, згідно з якою він є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: вул. Надпільна, б. 241, кв. 88, м. Черкаси, 18023, на підставі якої відповідач відновив виплату пенсії з 01.08.2018, тобто з дати припинення виплати.

Однак оскільки поновлення виплати пенсії позивачу відбулось фактично у вересні 2018, виплата пенсії за серпень та вересень 2018 відповідачем не здійснена з посиланням на п. 15 Порядку №365, згідно з яким орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Суд вважає протиправним таке рішення відповідача з огляду на наступне.

Дійсно, рішення щодо виплати пенсії позивача за серпень та вересень 2018 року на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, прийнято відповідачем на підставі пункту 15 Порядку №365, однак суперечить Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), який регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Стаття 47 Закону № 1058-IV визначає, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Водночас Законом № 1058-IV не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як наявність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

У преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відсутність окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України для виплати пенсій за минулий період, не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, фактично відмовляючи позивачеві у виплаті пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що відмова у виплаті пенсії позивачу за серпень та вересень 2018 вчинена за відсутності підстав, передбачених Законом № 1058-IV, тому з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а позовна вимога щодо визнання протиправною відмови у виплаті пенсії за серпень та вересень 2018 підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення нарахованої пенсії суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відтак, належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відповідача виплатити заборгованість по виплаті пенсії за серпень та вересень 2018.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 за період з серпня по вересень 2018 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000; ) виплатити ОСОБА_1 (вул. Надпільна, б. 241, кв. 88, м. Черкаси, 18023; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсію за віком за період з 1 серпня по 31 вересня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000; ) на користь ОСОБА_1 (вул. Надпільна, б. 241, кв. 88, м. Черкаси, 18023; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Руденко