Справа № 815/1037/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/1037/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 14.05.2018р.) по справі за адміністративним позовом Одеської митниці ДФС до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

12.03.2018 року Одеська митниця ДФС звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, в якій просила суд визнати протиправною та скасування постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Коренюк О.В. від 13.02.2018 року ВП №55280962 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова державного виконавця є необґрунтованою та прийнята передчасно, оскільки митницею в добровільному порядку виконано рішення суду, стосовно якого було відкрито виконавче провадження, але не зважаючи на це, відповідачем все рівно було прийнято спірну постанову.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року адміністративний позов Одеської митниці ДФС задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Коренюк О.В. від 13.02.2018 року ВП №55280962 про накладення на Одеську митницю ДФС штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області 26.06.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача (т.б. апелянта) з невідомих причин не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений.

Представник позивача в судове засідання суду 2-ї інстанції прибув та у зв'язку з неявкою апелянта, надав заяву про розгляд даної справи без його участі або в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судами обох інстанцій встановлені наступні обставини справи.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017р. у справі №815/3908/17 (яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2018 року) було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС. Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці ДФС від 26.06.2017р. №630-о, яким ОСОБА_2 звільнено з займаної посади з 27.06.2017 року відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу», ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді державного інспектора митного поста «Одеса-Аеропорт» Одеської митниці ДФС з 27.06.2017р. Зобов'язано Одеську митницю ДФС вирішити питання щодо прийняття ОСОБА_2 на роботу за новими організаційною структурою та штатним розписом на 2017р. Одеської митниці ДФС, затверджених наказом Одеської митниці ДФС від 28.02.2017р. №100. Стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.06.2017 року по 17.11.2017 року у розмірі 12762,73 грн. Стягнуто з Одеської митниці ДФС на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді державного інспектора митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці ДФС, виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 2 416,19 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

09.02.2018 року до Одеської митниці ДФС надійшла вимога державного виконавця від 01.02.2018 року №09.1-472/В-З, у якій повідомлялося про те, що у Відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №55280962 по виконанню виконавчого листа №815/3908/17, виданого 23.11.2017 року Одеським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_2 на посаді державного інспектора митного поста «Одеса-Аеропорт» Одеської митниці ДФС з 27.06.2017 року. Станом на 01.02.2018 року інформації від Одеської митниці ДФС щодо виконання рішення суду до відділу не надходило.

Також, у зазначеній вимозі та відповідно до ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» з дня отримання вимоги державного виконавця, державний виконавець вимагав негайно виконати дане рішення суду та надати до відділу ПВР відповідні докази, які підтверджують факт виконання вищевказаного рішення суду.

13.02.2018 року старшим державним виконавцем Коренюк О.В. було винесено постанову про стягнення з Одеської митниці ДФС штрафу за невиконання судового рішення у добровільному порядку в розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відділу ДВС, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами п.5,7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно положень ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до положень ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до положень ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою ст.25 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно положень ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, з аналізу вказаних норм вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи та вже зазначалось вище, 09.02.2018 року до Одеської митниці ДФС надійшла вимога державного виконавця від 01.02.2018 року №09.1-472/В-З, у якій повідомлялося про наявність у відділі ПВР Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області на примусовому виконанні виконавчого провадження №55280962 з виконання виконавчого листа №815/3908/17, виданого 23.11.2017 року Одеським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_2 на посаді державного інспектора митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці ДФС з 27.06.2017 року.

Дійсно, як видно з матеріалів справи, станом на 01.02.2018 року інформації від Одеської митниці ДФС щодо виконання даного рішення суду до відділу ПВР не надходило.

Проте, факт надходження вимоги державного виконавця від 01.02.2018 року №09.1-472/В-З до Одеської митниці ДФС саме 09.02.2018 року підтверджується відміткою автоматичного нумератора митниці про надходження (реєстрацію) у нижній частині вказаної вимоги.

Разом з тим, як встановлено судами обох інстанцій 10.02.2018 року та 11.02.2018 року були вихідними днями, а 12.02.2018 року, т.б. у перший робочий день з дня отримання вимоги державного виконавця, Одеська митниця ДФС направила до відповідача лист від 12.02.2018р. №273/15-70-04, яким митниця повідомила державного виконавця про те, що на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 року у справі №815/3908/17 ОСОБА_2 поновлено на посаді державного інспектора митного поста «Одеса-Аеропорт» Одеської митниці ДФС.

Також, до вказаного листа митниця надала державному виконавцю і копію наказу Одеської митниці ДФС від 05.02.2018р. №86-о про поновлення ОСОБА_2 на посаді.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції, висновку, що при винесенні спірної постанови про накладення штрафу від 13.02.2018 року, державним виконавцем не було враховано фактичне виконання боржником постанови суду, що підтверджується наказом Одеської митниці ДФС від 05.02.2018 року №86-о, який, в свою чергу, було направлено на адресу державного виконавця 12.02.2018р.

Отже, за таких обставин, спірна постанова старшого державного виконавця Коренюк О.В. від 13.02.2018р. (ВП №55280962) про накладення на Одеську митницю ДФС штрафу у розмірі 5100 грн. є передчасною та підлягає скасуванню, що, в свою чергу, і було вірно встановлено судом 1-ї інстанції.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук