Справа № 460/2817/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2018 року м. Рівне №460/2817/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
доГоловне управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1Т.) до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС України у Рівненській області (далі ГУ ДФС у Рівненській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 28.08.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, яким застосовано до ОСОБА_1 штраф у розмірі 5926,76 грн. та нараховано пеню у розмірі 867,97 грн. за період з 22.09.2015 до 16.08.2018;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки ГУ ДФС у Рівненській області щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України при сплаті єдиного податку є необґрунтованими та такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства. Позивач стверджує, що оскільки ним сплачено єдиний соціальний внесок до граничного строку для сплати грошових зобовязань, то граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобовязання по сплаті єдиного соціального внеску порушено не було. Окрім того, відповідальність за несвоєчасне перерахування коштів до бюджету, на думку позивача, має нести банк, оскільки у вказаних спірних правовідносинах позивач здійснив передбачені законодавством дії по сплаті відповідних сум до державного бюджету. Вважаючи спірне рішення протиправними та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідачем було подано письмовий відзив на позовну заяву у якому представник проти задоволення позовних вимог заперечувала, з підстав зазначених у відзиві. Вказала на те, що оскаржуване рішення прийнято правомірно оскільки позивачем порушено терміни сплати єдиного внеску.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 24.02.2003 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.7), є платником єдиного податку відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії Б №420015 (а.с.8) та платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

28.08.2018 ГУ ДФС у Рівненській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф за період з 22.09.2015 до 06.08.2018 року у розмірі 5926,76 грн. та нараховано пеню у розмірі 867,97 грн. (а.с.9).

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач подав скаргу до Державної фіскальної служби України. Рішенням Державної фіскальної служби України від 17.10.2018 року №15995/Б/99-99-11-02-02-25 рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 28.08.2018 № залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.11-13)

З цього приводу суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

В розумінні ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція № 449).

Пунктом сьомим розділу VII Інструкції № 449 передбачено, що рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5 та 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає начальник відповідного органу доходів і зборів або його заступник.

Рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається за результатами розгляду акта документальної перевірки протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Крім того, як вказується в Інструкції № 449, розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Таким чином в межах спірних правовідносин дослідженню підлягають обставини дотримання зазначених вимог законодавства, якими врегульовано процедуру застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, органом, що здійснює його збір та облік відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Суд здійснивши перевірку рішення суб'єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що в порушення перелічених норм, відповідачем було прийнято оскаржуване рішення без проведення перевірки, за результатами якої повинен складатись акт, на підставі якого приймається відповідне рішення.

Суд також зауважує, що визначена Інструкцією № 449 процедура нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, а також нарахування і сплата фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів вказує на обов'язок прийняття необхідних рішень про застосування штрафних санкцій пені саме на підставі актів перевірки.

Тобто, передумовою для визначення сум несвоєчасної сплати, нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату, пені за несплату єдиного внеску є здійснення перевірки платника єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, за результатами якої складається акт перевірки.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення без складання акту про результати перевірки та розрахунку штрафних санкцій і пені, що має наслідком його скасування.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач 17.09.2015 сплатив єдиний соціальний внесок за серпень 2015 року через Дубенське відділення №64 Рівненської філії АТ «Банк «Фінанси та Кредит», однак кошти не були перераховані на відповідні рахунки. Податковий орган з цього приводу зазначив, що незважаючи на причину несплати податкових зобовязань, зокрема, у разі порушення банком строків виконання доручень клієнтів на переказ коштів, Податковий кодекс України не звільняє платника податків від обовязку сплатити основну суму податкового боргу, а податковий орган, відповідно, від стягнення такого податкового боргу.

Разом з тим, суд звертає увагу відповідача на наступне.

Пунктом 129.6 статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З припису зазначеної статті вбачається, що якщо неперерахування податку, збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Презумпція невинуватості юридичних та фізичних осіб у сфері публічно правових відносин з боку держави закріплена ч. 2 ст. 77 КАС України.

Важливою для України з точки зору конкретизації положень щодо презумпції невинуватості є правозастосовна практика ЄСПЛ, яка в нашій державі є джерелом права та має вищу, порівняно національним законодавством, юридичну силу.

Так, принцип презумпції невинуватості є обовязковим для будь яких субєктів владних повноважень (справа «Аллене де Рібемон проти Франції»).

Порушення цього принципу може відбуватися шляхом прийняття посадовою особою протиправних рішень.

Отже, подані копії квитанцій які містяться в матеріалах справи (а.с.14-35) є підтвердженням сплати позивачем єдиного соціального внеску, що в свою чергу є належними, необхідними та достатніми діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов'язання.

Разом з тим, суд зазначає, що п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 1.29 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Здійснивши аналіз вищенаведених положень суд приходить до висновку, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом прийняття банком від платника відповідної грошової суми чи платіжного доручення, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року №816/59/17 та в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року № К/800/65943/13, від 26 лютого 2014 року № К/800/13275/13, від 15 грудня 2014 року № К/800/45490/14.

В той же час, судом встановлено своєчасність сплати позивачем єдиного соціального внеску, тобто до закінчення граничного строку сплати, а відтак, ним виконано усі дії, які від нього залежали, для належного виконання податкових зобов'язань.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та зясованих судом обставин вбачається, що позов ФОП ОСОБА_1 є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 704,08 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 28.08.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 35600, ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 704,8 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул.Відінська, 12, м.Рівне, 33023).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27 грудня 2018 року.

Суддя Махаринець Д.Є.