Справа № 809/1566/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Скільський І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/888/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Улицького В.З.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

апелянта: ОСОБА_2

представника апелянта: ОСОБА_3

представника відповідача: Боднарука Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 809/1566/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

14.11.2017р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання видати посвідчення ветерана військової служби.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2017р. скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Апелянт ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник відповідача Боднарук Я.С. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_2 навчався в Івано-Франківському інституті нафти та газу з 01.09.1985 р. - 28.06.1986 р.; з 01.09.1988 р. - 25.06.1992 р.; та проходив військову службу у Збройних Силах України з 02.07.1986 р.- 01.06.1988р.

Як видно із матеріалі справи, позивач ОСОБА_2 в період з 27.08.1992р. -31.12.2012р. проходив військову службу в органах Служби Безпеки України на посадах офіцерського складу.

Наказом голови Служби Безпеки України від 17.12.2012р. № 168-ос позивач звільнений з військової служби за віком.

12.10.2017р. ОСОБА_2 звернувся до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області із заявою про видачу йому посвідчення ветерана військової служби та нагрудного знака відповідно до ст.ст.5, 10 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», оскільки він бездоганно прослужив на військовій службі більше 25 років. Позивач вважає, що до стажу військової служби слід зарахувати період навчання у цивільному навчальному закладі.

Проте, відповідач листом № 60/Л-397/7/21-11037 від 23.10.2017р. відмовив ОСОБА_2 у видачі посвідчення ветерана військової служби і нагрудного знака у зв'язку з тим що у останнього відсутня необхідна кількість вислуги років на військовій службі.

Відповідно до ст. 5 Закону Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України визнаються громадяни України: які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ та деяких інших осіб та їх соціальний захист» передбачено, що посвідчення та нагрудні знаки вручаються ветеранам військової служби.

В п. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» до видів військової служби відносяться:

- строкова військова служба:

- військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського та старшинського складу;

- військова служба ( навчання ) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки ( далі - вищі навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів );

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

В п.п. 2, п.2 ст. 61 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що курсант - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого військового навчального закладу (закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання), військового інституту як підрозділу закладу вищої освіти та навчається з метою здобуття вищої освіти за певним ступенем та якій присвоєно військове звання рядового, сержантського та старшинського складу або спеціальне звання рядового, молодшого начальницького складу або таке звання вона мала під час вступу до навчання - пп.2 п.2 ст.61 Закону України «Про вищу освіту».

З копії диплому серії НОМЕР_1 від 25.06.1992 р. видно, що ОСОБА_2 закінчив Івано-Франківській інститут нафти та газу за спеціальністю технологія машинобудування, металорізальні верстати та інструменти та йому присвоєно кваліфікацію інженера-механіка.

В ст. 11 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» передбачено, що громадянам України які мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли повний курс військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу, склали встановлені іспити та атестовані до офіцерського складу, присвоюється відповідне первинне військове звання офіцеру запасу. У разі потреби вони за наказом Міністра оборони України підлягають призову для проходження військової служби осіб офіцерського складу.

З матеріалів справи видно, що військова служба позивача в збройних силах з 02.07.1986 р. - 01.06.1988 р. складає 01 рік 10 місяців 29 днів; військова служба на офіцерських посадах СБУ з 27.08.1992 р. - 31.12.2012 р. - 20 років 04 місяці 04 дні; вислуга років у пільговому обчисленні - 05 років 10 місяців 18 днів. (а.с. а.с. 4, 9, 35, 37, 38 )

Тобто, загальна військова служба ОСОБА_2 становить 28 років 01 місяць 21 день в тому числі: в календарному обчисленні - 22 роки 03 місяці 03 дні, в пільговому обчисленні 05 років 10 місяців 18 днів замість календарної вислуги 25 років як того вимагає Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ та деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції вірно не взяв до уваги довідки Управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області № 11/3 від 28.12.2012 р.; № 11/444 від 12.12.2017 р. в яких вказано, що загальний стаж позивача становить 30 років 05 місяців 17 днів в тому числі навчання у цивільному вищому навчальному закладі - 2 роки 03 місяці 26 дні оскільки, із змісту довідки не зрозуміло яким чином визначена вислуга років позивача. Дана довідка не може підтверджувати стаж необхідний для надання статусу ветерана військової служби.

Апеляційний суд погоджується з висновками відповідача що час навчання ОСОБА_2 у цивільному вищому навчальному закладі в тому числі проходження ним військової підготовки не відноситься до військової служби та не може бути зарахований до вислуги років, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ та деяких інших осіб та їх соціальний захист» оскільки, в цей час позивач не був призваний на військову службу та йому не було присвоєно офіцерське (спеціальне ) звання.

В даному випадку військова служба у ОСОБА_2 продовжилась після відповідного зарахування на військову службу у органи безпеки з належним присвоєнням офіцерського військового звання, а тому в позивача відсутня вислуга років яка необхідна згідно вимог ст. 5 даного Закону для надання статусу ветерана військової служби.

До даних правовідносин не застосовується Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» оскільки, даний закон визначає умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України в тому числі визначає стаж для призначення пенсії, а спеціальна норма Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ та деяких інших осіб та їх соціальний захист визначає умови, норми та порядок для отримання статусу ветерана військової служби. Тобто, стаж військової служби для отримання статусу ветерана та стаж для призначення пенсії мають різну правову природу.

Доводи апелянта які викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області як суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року у справі № 809/1566/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя З.М. Матковська

Суддя В.З. Улицький

Постанова складена в повному обсязі 22.12.2018р.