Справа № 753/5724/18
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5724/18
провадження № 2-а/753/260/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р.Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Івашків О.В.

за участю

позивача ОСОБА_2

відповідач не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського Бориспільського УПП ДПП в Київській області старшого лейтенанта поліції Бабака Максима Геннадійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 514086 від 20.03.2018, винесену поліцейським Бориспільського УПП ДПП в Київській області старшим лейтенантом поліції Бабакою М.Г., якою на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до змісту зазначеної постанови, позивач, 20.03.2018 керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1, здійснила рух через перехрестя по вул. Київський шлях - вул. Броварська у м. Борисполі, Київської області на забороняючий червоний знак світлофора, чим порушила п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова є протиправною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення нею вимог ПДР України не відповідають дійсності. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2018 вказану справу передано на розгляд судді Мицик Ю.С.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2018 справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06.08.2018 справу призначено до розгляду по суті із закриттям підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги свого позову в повному обсязі.

15.06.2018 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого представник відповідача вважає, що вимоги та твердження позивача про те, що постанова є протиправною та винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інспектор поліції під час складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а тому не має підстав для скасування постанови. Крім того, вказує, що інспектором поліції було законно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, на підтвердження вказаного просив долучити до матеріалів справи відеозапис фіксації вказаного правопорушення.

Суд, вислухавши вступне слово позивача, переглянувши відеозапис наданий представником відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови 20.03.2018 позивач керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1, здійснила рух через перехрестя по вул. Київський шлях - вул. Броварська у м. Борисполі, Київської області на забороняючий червоний знак світлофора, чим порушила п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. В зв'язку з чим на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Підставою для зупинки транспортного засобу позивача було порушення нею п.п. 8.7.3 «е» ПДР.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із переглянутого судом диску відеореєстратора поліцейського з місця вчинення правопорушення вбачається, що автомобіль позивача з увімкненим покажчиком лівого повороту здійснив рух на червоний забороняючий сигнал світлофора, після чого, в подальшому автомобіль позивача був зупинений інспекторами патрульної поліції. При цьому, інспектор представився і повідомив водію причини зупинки його транспортного засобу, а саме вказав на порушення позивачем ПДР.

За приписами п. 8.7.3 (е) ПДР червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАп проїзд на забороняючий сигнал світлофора тягне за собою накладення штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Судом встановлена правомірність дій працівників патрульної поліції в частині винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, і вважає, що остання не може бути визнана протиправною лише з формальних міркувань позивача та розцінюються судом, як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення п.п. 8.7.3 «е» ПДР України позивачем, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в її діях порушення п.п. 8.7.3 «е» ПДР України, та правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не може прийняти до уваги заперечення позивача, оскільки ці твердження не відповідають встановленим обставинам по справі, а тому аналізуючи наведені факти, приймаючи до уваги, те що дотримання правил дорожнього руху є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, суд приходить до переконання про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а згідно вимог ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи докази на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, правомірним та законним, а тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про Національну поліцію», ст.19 Конституції України, ст.ст. 9, 77, 90, 286 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до поліцейського Бориспільського УПП ДПП в Київській області старшого лейтенанта поліції Бабака Максима Геннадійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2018 року.

СУДДЯ: