Справа № 264/1775/18
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1775/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2018 р. м. Маріуполь

Cуддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, до старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП в Донецькій області ДДП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

06.04.2018 року до суду звернувся адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в інтересах ОСОБА_3, із позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 27.03.2018 року серії АР № 894390, винесеної старшим інспектором ВРОМ ДТП УПП в Донецькій області ДДП лейтенантом поліції ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог адвокат ОСОБА_2 зазначив, що 27.03.2018 року старшим інспектором ВРОМ ДНІ УПП в Донецькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 було винесено постанову серії АР № 894390 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.122 КупАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови ОСОБА_3 13.03.2018 року о 16 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем MAZDA СХ-5, державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вул. Італійскої та пр. Металургів в Центральному районі м.Маріуполя здійснив зупинку перед перехрестям, не виконавши вимоги знаку 5.62 ПДР України та рух на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.10 та п.8.7.3 «е» ПДР України. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, старший інспектор ВРОМ ДТП УПП в Донецькій області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4 винесла постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст. 122 КупАП. Разом з тим, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були дослідженні докази, окрім показу відеоматеріалів, не було відеофіксації при розгляді справи. Своїми діями, інспектор порушив вимоги ст.ст.278.279 КУпАП, що виразилось, на думку позивача, у позбавленні можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; порушенні вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме ігнорування порядку, встановленому ст.ст. 278,279 КУпАП. При розгляді справи ОСОБА_3 було продемонстровано лише відео на екрані монітору, згідно з якого не ідентифіковано транспортний засіб, його номерний знак, не вбачається, що за кермом автомобілю знаходився саме він. В п. 8 постанови вказано, що до постанови додасться лише відеозапис. Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що інших доказів скоєння ним правопорушення не існує. Між тим, зображення на відеозапису, на думку ОСОБА_3, змонтовано, події розгортались при інших обставинах. Окрім того, копія відеозапису ОСОБА_3 не надавалась. Оскільки відеозапис в поліцію можливо надала інша заінтересована сторона з елементами монтажу. ОСОБА_3 вважає, що до постанови мали бути додані документи, які б пояснювали, ким, звідки, на яких правових підставах, вилучено відеозапис, але цих документів йому для ознайомлення надано не було. Вважає, що копія відеозапису, яка можливо була отримана з порушенням норм права, можливо має ознаки монтажу, при відсутності оригіналу запису на пристрою, на який вівся запис, при відсутності інших доказів правопорушення (оскільки вони не вказані в постанові), не доказує факт вчинення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, оскільки відео не є допустимим доказом по справі. Окрім того, приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 штрафу у розмірі 425 грн., що зазначено в п.7 Постанови, в п.10 вказано розмір штрафу в розмірі 850 грн., тому ОСОБА_3 не зрозуміло, який саме розмір штрафу він повинен сплатити в разі, якщо він буде судом визнай винуватим. Зважаючи на викладене, вважає, що постанову серія АР № 894390 від 27.03.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, прийнято з порушеннями Конституції та законів України, вона є необґрунтованою і незаконною. На підставі викладеного, вважає, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, що передбачене ч.2. ст.122 КУпАП України.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2, який на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача ОСОБА_3, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не зявився, на адресу суду направив відзив на позов з проханням розглянути справу за його відсутності, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В запереченнях вказав, що позовні вимоги ОСОБА_3 є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Таким чином, необхідно відмовити позивачу в задоволенні його позову в повному обсязі з наступних підстав. 13.03.2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода в Центральному районі м.Маріуполя на перехресті пр. Металургів та вул. Італійська, приблизно о 16 год. 31 хв. транспортний засіб MAZDA СХ-5 державний номерний знак НОМЕР_1, який почав рух на забороняючий сигнал світлофора червоного кольору, чим порушив п.8.7.3.Е ПДР України, в наслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом Tayota Camry державний номерний знак НОМЕР_2. Вказані обставини підтверджуються наявним відеозаписом з камери, встановленої на будинку, в якому знаходиться Центральна дитяча бібліотека ім. М. Горького за адресою в м.Маріуполі по пр. Металургів, буд. 29, на якому у 16 год. 31 хв. 53 сек. вбачається, що вищезазначений автомобіль почав рух на червоний сигнал світлофора. Також, у якості доказів по справі надається копія циклограми світлофорного обєкта на перехресті пр. Металургів та вул. Італійська, з якої вбачається, що транспортний засіб MAZDA СХ-5 державний номерний знак НОМЕР_1, рухався напрямком № 3, якому у 16 год. 31 хв. 53 сек. горів червоний сигнал світлофора, а у 16 год. 31 хв. 54 сек. - поєднання червоного і жовтого сигналів світлофора. Водієм транспортного засобу MAZDA СХ-5 державний номерний знак НОМЕР_1, виявився ОСОБА_3 - позивач у справі. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, розяснивши права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.ст. 268, 287-289, 307-308 КУпАП, інспектор ВРОМ ДТП ОСОБА_4 винесла за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а саме за адресою розташування Управління патрульної поліції в Донецькій області, відносно гр. ОСОБА_3 постанову за ч.2 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду адміністративної справи, керуючись положеннями статей 33,284,36 КУПАП, до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови. Розглядаючи дану справу, інспектор патрульної поліції м. Маріуполя діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Справу було розглянуто інспектором ВРОМ ДТП ОСОБА_4 за процедурою скороченого провадження. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження у випадках, які визначені законом, зокрема ч.2 ст.258 КУпАП, не є порушенням ст.ст.276,278,279 КУпАП, оскільки право на застосування такого провадження передбачено законом, а юрисдикція Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, працівником якої є старший інспектор ВРОМ ДТП ОСОБА_4, поширюється на територію м.Маріуполя, у тому числі й на вул. Макара Мазая, буд.16 за адресою якого знаходиться Управління патрульної поліції в Донецькій області. Крім того, за змістом адміністративного позову позивач не спростував той факт, що його права, передбачені ст.268 КУпАП, йому інспектором були розяснені. Доводи позивача щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, безпідставні. Позивача було ознайомлено з відеодоказами скоєння правопорушення. Доводи позивача, що до того, що копія відеозапису була отримана з порушенням норм права та те, що можливо відеозапис має ознаки монтажу, - безпідставні, оскільки відео було надано за запитом слідчого Центрального ВП ГУНП в Донецькій області капітаном поліції ОСОБА_5, який займався збором матеріалів вищевказаної ДТП, що зазначено у довідці старшого інспектора ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 (копія довідки додається). З приводу пояснень позивача щодо скасування постанови через те, що постанова не відповідає вимогам законодавства. Позивач у своїй заяві зазначає, що інспектором були порушено порядок розгляду справи та не зясовано усіх необхідних обставин, викладених у ст.ст.278,279 КУпАП. Проте, зазначене не відповідає дійсності. Згідно ст.258 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник погодився, що підтверджується наявністю власноруч поставленого підпису позивача на постанові (копія постанови додається). Як вбачається з постанови, вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Позивач в адміністративному позові не надав доказів того, що він не порушував правил дорожнього руху. Враховуючи, що фактично позивачем були вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, що підтверджується доданими до справи доказами, вважає, що у суду не мас підстав для задоволення позову. Таким чином, зважаючи на викладене, вважає, що постанова серії АР № 894390 від 27.03.2018 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 27.03.2018 року було винесено постанову серії АР №894390 від 27.03.2018 року, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він, керуючи транспортним засобом MAZDA СХ-5, державний номерний знак НОМЕР_1, 13.03.2018 року о 16.30 годині в м.Маріуполі, Центральний район, перехрестя пр. Металургів та вул. Італійської, здійснив зупинку перед перехрестям не виконавши вимоги знаку 5.62, та рухався на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.10 та п.8.7.3 «е» ПДР України.

Зазначена постанова досліджувалась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо(неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно до вимог ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст.9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів справи судом встановлено, що спірна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 складена з підстав висновків інспектора про порушення позивачем вимог знаку 5.62 та п.п. 8.7.3 «е» та п. 8.10 Правил дорожнього руху та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п.2.3 "б" ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно Розділу «Інформаційно вказівні знаки» знак 5.62 ПДР України - "Місце зупинки" означає місце зупинки транспортних засобів під час дії заборонного сигналу світлофора (регулювальника) чи перед залізничними переїздами, рух через які регулюється світлофорами.

Згідно з п.8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 8.7.3. «е» Правил дорожнього руху України передбачає, що сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Положеннями п. 8.10. Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху(частини 1, 2 і 3 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.ч.1,2,3 ст.122 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу III зазначеної Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1,2,3 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Після рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року, 14.07.2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст.258 КУпАП внесені зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст.ст.122, 126 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Отже, провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.2 ст.122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме: фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Проте, в даному випадку інспектором патрульної поліції порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення в скороченому провадженні, зокрема, не було проведено фіксацію адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Доказів роз'яснення правопорушнику прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.286 КУпАП суду не надано.

Натомість, суду надано відповідачем у якості доказів по справі, відео з камери спостереження, встановленої на будинку, в якому знаходиться Центральна дитяча бібліотека ім. М. Горького за адресою пр. Металургів, буд. 29.

Проте, з цього відео не можливо достовірно ідентифікувати транспортний засіб, його номерний знак, не вбачається, що за кермом автомобілю знаходився саме ОСОБА_3

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП суд приходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч.2 ст.122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "ОСОБА_5 де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо достовірно встановити порушення позивачем вимог знаку 5.62 та п.п. 8.7.3 «е» та п. 8.10 Правил дорожнього руху України, суду не надано.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, сама ж по собі наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не підтверджує сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, суд зазначає, що доказів у підтвердження правомірності дій інспектора в частині накладання на позивача адміністративного стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, до суду не надано, то і наявність самого правопорушення та вину позивача у його вчиненні, суд вважає не доведеними.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії АР №894390 від 27.03.2018 року, відносно ОСОБА_3 підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи та наданому відеозапису відсутні дані, які підтверджують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.242-246, 286 КАС України, ст. 293 КУпАП,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, до старшого інспектора ВРОМ ДТП УПП в Донецькій області ДДП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- задовольнити.

Скасувати постанову серії АР №894390 від 27.03.2018 року, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко