Справа № 140/2091/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3188/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Іщук Л.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року, постановлену суддею Каленюк Ж.В., м. Луцьк, про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Апеляційного суду Волинської області Федонюк С.Ю., судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінської С.С. про визнання нечинною та скасування постанови, зобовязання вчинити дії та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

22.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до судді Апеляційного суду Волинської області Федонюк С.Ю., судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінської С.С., в якому просить визнати нечинною та скасувати постанову судді Федонюк С.Ю. від 09 серпня 2018 року у справі №161/7793/18; зобовязати суддю Федонюк С.Ю. написати законну постанову про задоволення вимог апеляційної скарги від 05 липня 2018 року у справі за позовом до ТзОВ «Сільпо-Фуд» із зобовязанням призначити позивача на посаду касира торговельного залу або продавця-консультанта супермаркету «Сільпо» із відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн.; стягнути з судді Федонюк С.Ю. кошти у розмірі 5000,00 грн. для відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням; стягнути з судді Крупінської С.С. кошти у розмірі 5000,00 грн. для відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір, за вирішенням якого позивач звернулась до Волинського окружного адміністративного суду, виник у зв'язку з незгодою позивача з процесуальним рішенням, прийнятими суддею Апеляційного суду Волинської області Федонюк С.Ю. під час розгляду цивільної справи №161/7793/18 за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Сільпо-Фуд» про спонукання до завершення процедури працевлаштування та відшкодування моральної шкоди, а тому його оскарження можливе лише в порядку перегляду судового рішення у цій справі, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України. У постанові Апеляційного суду Волинської області від 09 серпня 2018 року у справі №161/7793/18 ОСОБА_1 розяснено порядок її оскарження в касаційному порядку.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її постановленою з порушенням норм процесуального права, позивач оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суддя Каленюк Ж.В., вивчаючи її позовну заяву від 22.10.2018 року, не взяв до уваги статті 2, 3 КАС України. Вважає, що її позовну заяву необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідачі проявили незаконні управлінські функції, як субєкти владних повноважень публічної служби і постановили нечинні рішення.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Обов'язковою умовою для віднесення справи до адміністративної юрисдикції є публічно-правовий характер спору.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Як слідує з поданої ОСОБА_1 позовної заяви, позивач не погоджується з постановою, прийнятою суддею Апеляційного суду Волинської області Федонюк С.Ю. під час розгляду цивільної справи №161/7793/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» про спонукання до завершення процедури працевлаштування та відшкодування моральної шкоди.

Питання оскарження та скасування постанов апеляційного суду загальної юрисдикції врегульовано нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає , що суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

Відтак, скарги на дії чи бездіяльність суддів при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення мають розглядатися в порядку, визначеному відповідно до процесуального законодавства.

Чинним законодавством України не передбачено можливості скасування судових рішень у випадку незгоди з такими рішеннями шляхом подачі окремого позову до суду будь-якої юрисдикції, а лише і виключно в порядку апеляційного (касаційного) оскарження відповідного рішення суду за правилами того судочинства, за якими було постановлено судове рішення, яке оскаржується.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про оскарження сторонами постанов у цивільних справах.

Оскільки даний спір виник у зв'язку з незгодою ОСОБА_1 із постановою Апеляційного суду Волинської області у цивільній справі, суд апеляційної інстанції погоджується із думкою судді першої інстанції про те, що на таку справу не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

За таких обставин, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням норм процесуального права, в звязку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі без змін.

Згідно ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 312, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі №140/2091/18 за позовом ОСОБА_1 до судді Апеляційного суду Волинської області Федонюк С.Ю., судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Крупінської С.С. про визнання нечинною та скасування постанови, зобовязання вчинити дії та стягнення коштів без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повне судове рішення складено 27.12.2018.