Справа № 0840/2789/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 грудня 2018 року (15 год. 02 хв.)Справа № 0840/2789/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

представників сторін:

позивачів ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства Енергодаррембуд (71504, АДРЕСА_1)

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява від Приватне підприємство «Енергодаррембуд» ( (далі-ПП «Енергодаррембуд», позивач) звернулось (далі - суд) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі -ГУ ДФС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України від 23.06.2018 року № 21407/6/99-99-11-01-01-25;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2018 року № НОМЕР_1, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Енергодаррембуд» () яким визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 90 891,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 22 722,75 грн, а також стягнути з Державного бюджету України на користь ПП «Енергодаррембуд» ()

Ухвалою суду від 01.08.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.08.2018.

Ухвалою суду від 15.08.2018 продовжено строк проведення підготовчого провадження строком на 30 днів, наступне підготовче засідання призначено на 24.09.2018.

Протокольною ухвалою від 24.09.2018 відкладено підготовче засідання на 03.10.2018.

Ухвалою суду від 03.10.2018 провадження у справі зупинено до 13.11.2018 для надання часу для примирення.

Ухвалою суду від 13.11.2018 провадження у справі поновлено.

Протокольною ухвалою суду від 13.11.2018 відкладено підготовче засідання на 27.11.2018.

Ухвалою суду від 27.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 10.12.2018.

Ухвалою суду від 10.12.2018 відкладено розгляд справи на 18.12.2018.

У судовому представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у адміністративному позові, відповіді на відзив та поясненнях. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що ревізором проігноровано первинну бухгалтерську документацію, надану позивачем. Вказує, що підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, господарські операції з контрагентом мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Щодо посилання представника відповідача на податкову інформацію, отриману від контролюючих органів за місцем податкового обліку підприємств-контрагентів позивача, вважає, що зазначена інформація жодним чином не впливає на факт законності господарських операцій позивача. Просить адміністративний позов задовольнити та скасувати спірні рішення відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, наведених у наданих суду відзиві на адміністративний позов та поясненнях. Зокрема, зазначає, що контрагенти позивача не мали можливості виконувати роботи та поставляти товари за відсутності трудових ресурсів, до перевірки не надана у повному обсязі документи на підтвердження реальності господарських операцій. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ПП «Енергодаррембуд» (ідентифікаційний код 33561792) є юридичною особою, яка зареєстрована 14.07.2005 року, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У період з 19.03.2018 року по 23.03.2018 року на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.03.2018 року № 821 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Енергодаррембуд» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з підприємствами: ТОВ «Буделмонтаж» () за І квартал 2017 року, ТОВ «Промснаб-С» () за ІІ та ІІІ квартали 2017 року, ТОВ «Кельвін Девелопмент» () за ІІІ квартал 2017 року, ТОВ «Трайсвест» () за ІІІ квартал 2017 року, ТОВ «Прогрес-Консалтинг» () за ІІІ квартал 2017 року, ТОВ «Сіті Буд Інвест» () за ІІІ квартал 2017 року, ТОВ «Торгкомпані Плюс» () за ІІІ-ІV квартали 2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 30.03.2018 року № 200/08-01-14-15/33561792 (далі за текстом акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення ПП «Енергодаррембуд»:

п. 187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами і доповненнями), занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, на загальну суму 329 117 грн., у т. ч. по періодах:

- 1 квартал 2017 року у сумі 42 808 грн.;

- 2 квартал 2017 року у сумі 1 383 грн.;

- 3 квартал 2017 року у сумі 257 586 грн.;

- 4 квартал 2017 року на суму 71 496 грн.

Висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що в ході проведеної перевірки податковим органом було встановлено відсутність у ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), ТОВ «Сіті Буд Інвест» () відповідних умов для виконання будівельно-монтажних робіт (відсутність трудових ресурсів, іншого джерела походження послуг) та відсутність у ТОВ «Прогрес-Консалтинг» (), джерела походження реалізованого в адресу ПП «Енергодаррембуд» товару, отже ці підприємства фактично не могли здійснювати фінансово-господарські операції з поставки будівельно-монтажних робіт та постачання товару на адресу позивача. При цьому, встановлено, що будівельно-монтажні роботи, ідентичні задекларованим позивачем по взаємовідносинам з ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), ТОВ «Сіті Буд Інвест» () та придбаний у ТОВ «Прогрес-Консалтинг» () товар, використані в господарській діяльності, що підтверджується наданими ПП «Енергодаррембуд» актами приймання виконаних робіт з покупцями ДТЕК Курахівської ТЕС та ДТЕК Криворізька ТЕС. Враховуючи викладене, відповідач дійшов до висновку, що фактично мало місце отримання результатів робіт (послуг), джерело походження якого не встановлене. Наявність факту реалізації є свідченням набуття останнього у власність (безоплатного отримання послуг, робіт) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання. З урахуванням наведеного, перевіркою не підтверджено факт надання ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), ТОВ «Сіті Буд Інвест» () будівельно-монтажних робіт та реалізацію товарів ТОВ «Прогрес-Консалтинг» () на адресу ПП «Енергодаррембуд», так як такі роботи фактично не постачалися та не надавалися. Таким чином, в первинних документах, виписаних ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), ТОВ «Сіті Буд Інвест» () та ТОВ «Прогрес-Консалтинг» () на позивача, відображені господарські операції, які фактично не відбувались.

Далі, за результатами перевірки на підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.04.2018 року № НОМЕР_2, яким неправомірно визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 373 273, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 93 318, 25 грн.

Позивач ПП «Енергодаррембуд», не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги, ДФС України прийняла рішення у якому частково задовольнила скаргу, однак в рішенні про розгляд скарги не було зазначено у якій частині скасовано прийняте податкове повідомлення-рішення та на яку суму задоволена скарга, а Лише зазначено, що за результатами розгляду скарги, ДФС України скасувала податкове повідомлення-рішення від 27.04.2018 року № НОМЕР_2, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Енергодаррембуд» (), в частині встановлених перевіркою порушень по взаємовідносинах з підприємствами: ТОВ «Буделмонтаж» (), ТОВ «Промснаб-С» (), ТОВ «Трайсвест» (), ТОВ «Торгкомпані Плюс» () за перевіряємий період, а в інших частинах зазначене податкове повідомлення рішення залишила без змін.

У звязку з цим, після отримання рішення про результати розгляду скарги, Позивачем було подано адміністративний позов до Запорізького окружного адміністративного суду в якому Позивач просив: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2018 року № НОМЕР_2, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Енергодаррембуд» (), яким визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 373 273, 00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 93 318, 25 грн.;

Після направлення адміністративного позову Позивачем отримано податкове повідомлення рішення від 27.06.2018 року № НОМЕР_1, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Енергодаррембуд» (), яким визначено суму податкового зобовязання по взаємовідносинам з ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), ТОВ «Прогрес-Консалтинг» (), ТОВ «Сіті Буд Інвест» () за платежем податок на додану вартість в розмірі 90 891,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 22 722, 75 грн.

В подальшому, позивач уточнив позовні вимоги та просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2018 року № НОМЕР_1, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Енергодаррембуд» () та рішення ДФС України від 23.06.2018 року № 21407/6/99-99-11-01-01-25, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 90 891,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції 22 722,75 грн.;

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про визнання його протиправним та скасування. При цьому, суд зауважує, що спір щодо правомірності дій під час призначення та проведення перевірки, яка стала підставою для винесення оскаржуваних рішень, між сторонами відсутній.

Судом були дослідженні надані до матеріалів справи документи по господарським взаємовідносинам з контрагентами позивача та встановлено наступне.

Щодо взаємовідносин між ПП «Енергодаррембуд» та ТОВ «Сіті Буд Інвест» () судом встановлено, що укладено договір субпідряду № 02/06-ДТЕКрТЕС від 02.06.2017 року. Відповідно до договору та додатків до нього, ТОВ «Сіті Буд Інвест» () взяло на себе зобовязання виконати роботи за договором. Виконання зазначених робіт за договором підтверджується наданими актами приймання-передачі виконаних робіт та банківськими виписками, що підтверджує здійснення розрахунків між сторонами.

Щодо взаємовідносин між ПП «Енергодаррембуд» та ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), судом встановлено, що було укладено договір субпідряду № 11/07.КР від 11.07.2017 року. За умовами договору ТОВ «Кельвін Девелопмент» () взяло на себе зобовязання виконати роботи за договором. Виконання з робіт за договором підтверджується наданими актами приймання-передачі виконаних робіт та банківськими виписками, що підтверджує здійснення розрахунків між сторонами.

Щодо взаємовідносини між ПП «Енергодаррембуд» та ТОВ «Прогрес-Консалтинг» (), судом встановлено, що було укладено договір поставки № 22/08 ТМЦ від 22.08.2017 року. За умовами договору ТОВ «Прогрес-Консалтинг» () взяло на себе зобовязання здійснити поставку товарів за договором. Здійснення своїх зобовязань за договором підтверджено наданими первинними документами, а саме: видатковими накладними, податковими накладними, банківськими виписками, які досліджені під час судового розгляду.

Отже, під час судового розгляду наданими позивачем документами підтверджено, що господарські операції ПП «Енергодаррембуд» підприємствами-контрагентами у перевіряємий період носили реальний характер. Позивачем надані належним чином засвідчені копії документів на підтвердження господарських взаємовідносин з підприємствами-контрагентами. Зазначені копії документів досліджені в судовому засіданні, а також представник відповідача не заперечував той факт, що дані документи були досліджені під час перевірки позивача. Отже, під час судового розгляду підтверджено той факт, що операції ПП «Енергодаррембуд» з його контрагентами здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності ПП «Енергодаррембуд» при здійсненні вказаних операцій за перевіряємий період.

Як вбачається з акту перевірки, перевіркою встановлено наявність укладених договорів надання послуг з усіма підприємствами-контрагентами. Будь-яких зауважень щодо правильності їх оформлення в акті перевірки не зазначено. Інформація стосовно податкових накладних за перевіряємий період знаходиться у базі даних «Єдиний реєстр податкових накладних». В ході перевірки встановлено, що контрагентами-постачальниками своєчасно задекларовано податкові зобов'язання, податкові накладні належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що зазначено в акті перевірки.

Крім того, реальність здійснення операцій з вказаними контрагентами підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, актами приймання-передачі виконаних робіт, товарно-транспортними накладними, наявністю складських приміщень для розміщення придбаного товару, розрахунками сторін у безготівковій формі. Всі документи надані ПП «Енергодаррембуд» ревізорам до перевірки.

Реальність здійснення господарських операцій ПП «Енергодаррембуд» у перевіряємий період підтверджується тим, що товар, роботи, послуги, які придбавались у підприємств-контрагентів використовувались безпосередньо у господарській діяльності ПП «Енергодаррембуд». ПП «Енергодаррембуд» здійснює реальну діяльність пов'язану з придбанням товару та послуг, зазначених у документах.

На підставі договорів ПП «Енергодаррембуд» придбавало товари та послуги і в подальшому їх реалізовувало, що призвело до зміни майнового стану ПП «Енергодаррембуд». При цьому, в акті перевірки встановлено зв'язок між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю ПП «Енергодаррембуд» та встановлено, що реальність здійснення господарських операцій підтверджується рухом активів у процесі здійснення господарських операцій.

Крім того, як вбачається з наведених в акті перевірки даних кожен контрагент-постачальник та ПП «Енергодаррембуд» в період провадження своєї господарської діяльності був належним чином зареєстрованим суб'єктом господарювання, був зареєстрованим та являвся платником податку на додану вартість, знаходився на обраній системі оподаткування. Щодо жодного з них не було відомостей, які б свідчили про їх протиправну, протизаконну чи фіктивну діяльність чи наявність будь-яких інших дефектів правового статусу про що б міг бути обізнаний позивач. У зазначених контрагентів не були зняті податкові зобов'язання та не складалося податковими органами податкових повідомлень-рішень, вони належним чином видавали супровідні документи на товар та послуги, своєчасно та у відповідності з вимогами чинного законодавства реєстрували та декларували свої податкові зобов'язання.

Реальність господарської операції, рух активів та зміни майнового стану платника податків повністю підтверджуються первинними та іншими документами, які надані позивачем до матеріалів справи та досліджені під час судового розгляду.

Факту наявності у позивача вказаних документів, а також надання їх до перевірки, у тому числі і податкових накладних, складених у відповідності до вимог податкового законодавства, відповідачем не оспорюється.

Отримані податкові накладні від підприємств-контрагентів: ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), ТОВ «Сіті Буд Інвест» () та ТОВ «Прогрес-Консалтинг» () відображено позивачем в реєстрах виданих та отриманих податкових накладних та включено до складу податкового кредиту за 2017 рік.

Крім того, судом встановлено, що отримані від ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), ТОВ «Сіті Буд Інвест» () та ТОВ «Прогрес-Консалтинг» () роботи та товари були використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме в подальшому реалізовані на ДТЕК Курахівська ТЕС та ДТЕК Криворізька ТЕС.

Таким чином, отримання позивачем будівельних робіт від ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), ТОВ «Сіті Буд Інвест» () та товарів ТОВ «Прогрес-Консалтинг» (), здійснення розрахунків, використання у власній господарській діяльності підтверджується наданими позивачем документами, які також були досліджені контролюючим органом під час проведеної перевірки, при цьому, наявність факту реалізації вказаних будівельних робіт та товарів не спростовується відповідачем у акті перевірки від 30.03.2018 року № 200/08-01-14-15/33561792.

За вказаних обставин суд вважає висновки податкового органу щодо не підтвердження факту реального здійснення господарських операцій з отримання робіт та послуг, з чого випливає право позивача на формування податкового кредиту необґрунтованими.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у позивача наявні всі необхідні первинні документи, які підтверджують наявність витрат на придбання товару та робіт, що саме представниками відповідача не заперечене.

Враховуючи наявність у позивача первинних бухгалтерських документів, які підтверджують наявність витрат на придбання товару та послуг, приймаючи до уваги, що зазначені документи не визнані недійсними, вказаний контрагент позивача на момент здійснення операцій зареєстрований у встановленому законом порядку як платники ПДВ, тому позивачем цілком правомірно здійснене декларування суми податкового кредиту та податку на прибуток підприємства.

Що стосується посилання представника відповідача щодо відсутності товарно-транспортних накладних у позивача на підтвердження транспортування придбаних товарів, суд зазначає наступне:

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.97 р. N 363 (зі змінами та доповненнями) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 р. за N 128/2568 (далі за текстом - Правила), товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Крім того, первинна транспортна документація відноситься до первинних документів, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.

Типові форми товарно-транспортної накладної (форми №1-ТН) затверджені наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29.12.1995 № 488/346 «Про Інструкції про порядок виготовлення, схову, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи» (діяла в 2013 році), а 14 січня 2014 року набрав чинності наказ Міністерства інфраструктури України від 05.12.2013 N 983 «Про затвердження Змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», яким затверджено нову форму товарно-транспортної накладної (форма N 1-ТН).

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників.

Отже, товарно-транспортна накладна відноситься до первинної транспортної документації, ведення форм якої для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковим

Вантаж, не оформлений ТТН, не приймається до перевезення (п.47 Статуту автотранспорту). Про факт надання автотранспортних послуг свідчать товарно-транспортні документи, дорожні листи вантажного автомобіля, що підтверджують рух вантажу від пункту відправлення до пункту призначення (передання вантажу одержувачу).

Відповідно до п. 11.4 Наказу Мінтрансу від 14.10.97 р. № 363 про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за N128/2568, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Відповідно до п.11.6 Правил перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику. В ТТН вказується дата, марка та номер автомобіля, номер подорожнього листа, назва автопідприємства, ПІП водія, вид перевезень, назва "Замовника", "Вантажовідправника", "Вантажоодержувача", адресу пункту навантаження та пункту розвантаження.

Однак, під час судового розгляду позивач довів, що товар, придбаний ПП «Енергодаррембуд», доставлявся транспортом постачальника і ПП «Енергодаррембуд» не несло витрат на транспортування придбаного товару.

Позивачем було надано до перевірки всі документи бухгалтерського обліку, включаючи договори, на виконання вказаних договорів акти виконаних робіт, видаткові накладні, податкові накладні, платіжні документи, які беззаперечно є належними доказами реальності здійснення господарських операцій, у тому числі і транспортування товару.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходив з наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У відповідності до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобовязань, перераховує суми податку до бюджету.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на врахування витрат, понесених у звязку із здійсненням цих господарських операцій при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток та сум податку на додану вартість при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Доводи ж податкового органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення певних витрат до складу валових витрат з податку на прибуток чи віднесення до складу податкового кредиту певних сум податку на додану вартість.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

За змістом статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінюючи згадані документи в сукупності та кожен зокрема суд вважає, що такі не дають підстав для сумніву щодо реальності здійснення вищенаведених операцій або висновку про їх нездійснення. Таким чином, висновок контролюючого органу про безтоварний характер спірних операцій є передчасним, оскільки цей висновок не відповідає фактам, покладеним в його основу. Так, законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, а також достовірність документів податкового обліку, доки податковим органом це не спростовано належними та допустимими доказами. Викладені обставини та факти не відповідають таким ознакам, позаяк мають характер припущень.

Ці обставини вироком суду або постановою слідчого у кримінальній справі не були встановлені, а лише, як зазначено у акті перевірки, витікають із отриманої податкової інформації.

При цьому, посилання відповідача на інформацію про відсутність у контрагентів позивача трудових ресурсів, основних засобів, транспорту, відсутність господарських операцій щодо придбання ними цих матеріалів у інших постачальників як на доказ, на існування кримінального провадження, в якому позивач не є учасником, як на обставини, що спростовують факт здійснення господарських операції між позивачем та його контрагентами, суд вважає необґрунтованим, оскільки чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобовязань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобовязань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обовязку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобовязань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

З урахуванням вищенаведеного, відповідачем не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про правомірність формування позивачем податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість з врахуванням господарських відносин з ТОВ «Кельвін Девелопмент» (), ТОВ «Прогрес-Консалтинг» (), ТОВ «Сіті Буд Інвест» (), а відтак, висновок, зроблений відповідачем в акті перевірки, є необґрунтованим та недоведеним, у зв'язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті відповідачем на підставі встановлених перевіркою порушень, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 23.06.2018 року № 21407/6/99-99-11-01-01-25,суд зазначає, що дане рішення прийнято за результатами поданої позивачем скарги та не є остаточним, а тому не порушує права та законні інтереси позивач, а тому у цій частині позовна вимога не підлягає задоволенню.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Оскільки відповідачем безпідставно збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем, то відповідно і сума штрафних санкцій є необґрунтованою.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного підприємства Енергодаррембуд (71504, АДРЕСА_1, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № НОМЕР_1 від 27.06.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Приватного підприємства Енергодаррембуд (71504, АДРЕСА_1, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 6998,86 грн. (шість тисяч девятсот девяносто вісім гривень 86 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 27.12.2018.

Суддя О.В. Конишева