Справа № 804/2134/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

12 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/2134/18
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. (головуючий суддя Голобутовський Р.З.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст.40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та п. 4-4 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії за 3 календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014-2016 роки) та визначення оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% починаючи з 07.11.2017 року.

Позов обґрунтовано тим, що позивач отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. 25.10.2017 року йому виповнилось 60 років, у звязку з чим він набув право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 07.11.2017 року він звернувся до Дніпровського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши всі необхідні документи. Також, 07.12.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про застосування для розрахунку пенсії величини оцінки року страхового стажу в розмірі 1,35% відповідно до розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Проте, листом від 14.12.2017 року відповідач відмовив у застосуванні оцінки року страхового стажу 1,35%, оскільки раніше він отримував пенсію за вислугу років. Позивач вважає, що оскільки йому було призначено пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, то даний закон передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зазначає, що він не звертався до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а просив призначити пенсію за іншим законом, тобто мало місце призначення пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону. Враховуючи викладене, вважає протиправними дії Дніпровського приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо заниження величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% при призначенні йому пенсії за віком.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та п. 4-4 ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії та зобов'язано призначити позивачу зазначену пенсію за віком із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 рр.) та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% починаючи з 07.11.2017 року.

Рішення суду першої інстанції обґрунтована тим, що з огляду на те, що пенсія за вислугою років призначена позивачу за Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, то вихід на пенсію призначену за іншим законом дає позивачу право на застосування обраного показника заробітної плати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем (Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) подано апеляційну скаргу, згідно якою просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки пенсія позивачу вже була призначена. Посилається на те, що оскільки позивач вже отримував пенсію за вислугою років і це не є новим призначенням пенсії, то при переведенні пенсії за віком було застосовано коефіцієнт страхового стажу 1%, як зазначено в Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №2128-VІІІ від 03.10.2007 року.

Матеріали справи містять клопотання представника відповідача про призначення та розгляд справи в загальному порядку за участю сторін.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції відсутні підстави для задоволення такого клопотання, оскільки п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України передбачені особливості розгляду окремих категорій справ незначної складності. Так в зазначеному пункті вказано, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо одержання пенсійних виплат. В силу п. 1 частини 6 ст. 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, у випадках, визначених статтею 263 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і продовжуючи працювати.

25.10.2017 року ОСОБА_1 набув право на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

07.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-VI.

07.12.2017 року позивачем подана заява про застосування для розрахунку пенсії величини оцінки року страхового стажу в розмірі 1,35% відповідно до розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом № 2737/03/15 від 14.12.2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для перерахунку стажу роботи з застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. В обґрунтування зазначеного твердження відповідачем зазначено, що у звязку з набранням чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148 від 03.10.2017 року, та у звязку з тим, що оскільки позивач раніше вже отримував пенсію за вислугу років, то при переведенні на пенсію за віком було застосовано коефіцієнт страхового стажу 1%.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 9 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

- пенсія за віком;

- пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

- пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Так, позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, однак за призначенням пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування позивач звернувся вперше.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з доводами Пенсійного фонду щодо застосування частини третьої статті 45 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування під час нарахування пенсії позивачу.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 ст. 328 КАС.

В силу пункту 2 частини 5 ст. 328 КАС постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно статті 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19.12.2018р.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров