Справа № 0340/1741/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3969/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року (головуючого судді Валюха В.М.) розглянуте у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Луцьк у справі №0340/1741/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ВЕСМА» до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування карток відмови, зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» 18.07.2018 року звернулося в суд з уточненим позовом до Волинської митниці ДФС в якому просить визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205020/2018/00057, № UA205020/2018/00058 від 13.07.2018 року, що видані відповідачем, зобовязати відповідача прийняти та здійснити дії щодо митного оформлення товарів на підставі додаткових митних декларацій (типу ІМ 40 ДТ) № UA205020/2018/010681, № UA205020/2018/010713 від 13.07.2018 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» було подано на Волинську митницю ДФС тимчасову МД № 205020/2018/002531 від 23.02.2018 (типу ІМ 40 ТН) для митного оформлення товарів (оливи моторна та гідравлічна, згідно з асортиментом) за кодом 0.

В подальшому, ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» було подано додаткову МД № 205020/2018/007146 від 15.05.2018 (типу ІМ 40 ДТ), у якій вказаний товар було задекларовано за кодом 0.

15.05.2018 Волинська митниця ДФС прийняла картку відмови № UA205020/2018/00034, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 205020/2018/007146 від 15.05.2018 у звязку із ненаданням документів, необхідних для заповнення МД, що підтверджують хімічний склад товару, що впливає на класифікацію товару.

13.07.2018 ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» подано додаткову МД № 205020/2018/010681 (типу ІМ 40 ДТ), у якій вказаний вище товар було задекларовано за кодом 0.

Того ж дня, 13.07.2018 Волинська митниця ДФС прийняла картку відмови № UA205020/2018/00057 від 15.05.2018, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 205020/2018/010681 від 13.07.2018 у звязку із ненаданням документів, необхідних для заповнення МД, що підтверджують хімічний склад товару, що впливає на класифікацію товару.

Судом також встановлено, що ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» було подано на Волинську митницю ДФС тимчасову МД № 205020/2018/002532 від 23.02.2018 (типу ІМ 40 ТН) для митного оформлення товарів (оливи моторна та гідравлічна, згідно з асортиментом) за кодом 0.

В подальшому, ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» було подано додаткову МД № 205020/2018/008967 від 15.06.2018 (типу ІМ 40 ДТ), у якій вказаний товар було задекларовано за кодом 0.

15.06.2018 Волинська митниця ДФС прийняла картку відмови № UA205020/2018/00044, відповідно до якої відмовлено у прийнятті МД № 205020/2018/008967 від 15.06.2018 з підстави ненадання документів, необхідних для заповнення МД, що підтверджують хімічний склад товару, що впливає на класифікацію товару.

13.07.2018 ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» подано додаткову МД № 205020/2018/010682 (типу ІМ 40 ДТ), у якій вказаний товар було задекларовано за кодом 0.

Волинська митниця ДФС прийняла картку відмови № UA205020/2018/00055 від 13.07.2018, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 205020/2018/010682 від 13.07.2017 з підстави відсутності ДМВ при поданні ЕМД.

Того ж дня, ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» повторно подано додаткову МД № 205020/2018/010713 (типу ІМ 40 ДТ), у якій вказаний товар було задекларовано за кодом 0.

Проте, 13.07.2018 Волинська митниця ДФС прийняла картку відмови № UA205020/2018/00058, відповідно до якої відмовлено у прийнятті МД № 205020/2018/010713 від 13.07.2018 з підстави відсутності ДМВ при поданні ЕМД.

За приписами частини першої статті 246 Митного кодексу України (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини першої статті 255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Як передбачено частинами першою, другою статті 257 цього ж Кодексу, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

За правилами частин першої, третьої статті 260 МК України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації. Для випуску товарів відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією застосовуються курси валют, визначені відповідно до статті 3-1 цього Кодексу, заходи тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, чинні на дату прийняття органом доходів і зборів тимчасової митної декларації для оформлення. Якщо декларант не володіє точними відомостями, необхідними для визначення ставок митних платежів, для нарахування сум митних платежів за тимчасовою митною декларацією застосовується найбільша ставка митних платежів з тих, під яку може підпадати товар.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 261 МК України у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку. Додаткова декларація подається до відповідного органу доходів і зборів, яким була оформлена відповідна попередня, тимчасова або періодична митна декларація.

Пунктом 1 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 (з наступними змінами та доповненнями, далі - Положення № 450), передбачено, що це Положення визначає вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними.

Відповідно до пункту 29 Положення № 450 декларування партії товарів, ввезених на митну територію України, або партії товарів, що вивозяться за межі митної території України, може бути здійснено з використанням тимчасової митної декларації за бажанням декларанта або уповноваженої ним особи у разі, коли декларант не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, зокрема коли: точні відомості про код товару згідно з УКТЗЕД можуть бути встановлені після проведення їх дослідження; у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару згідно з УКТЗЕД виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, розв'язання яких вимагає додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо; відомості про кількісні характеристики товарів можуть бути встановлені після навантаження товарів на транспортний засіб або вивантаження товару з транспортного засобу; ціна товарів визначається за формулою.

Класифікатором типів декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 № 1011 (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що декларація за літерним кодом напрямку переміщення «ІМ» літерного коду типу декларації «ТН» означає тимчасову митну декларацію на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо, а декларація за літерним кодом напрямку переміщення «ІМ» літерного коду типу декларації «ДТ» означає додаткову декларацію до тимчасової декларації.

Відповідно до матеріалів справи, 23.02.2018 ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» через декларанта ТзОВ «Еколь Логістик» були подані на Волинську митницю ДФС дві тимчасові МД № 205020/2018/002531, № 205020/2018/002532 (типу ІМ 40 ТН) для митного оформлення партії товарів (оливи моторна та гідравлічна, згідно з асортиментом), що були задекларовані за кодом 0. При цьому, декларування вказаної партії товарів, ввезених на митну територію України, було здійснено з використанням тимчасової МД у звязку із тим, що у процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару згідно з УКТЗЕД виникли суперечності, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД могли бути встановлені після отримання додаткової інформації. Митне оформлення товару було проведено, товар випущено у вільний обіг.

В подальшому, до вказаних вище тимчасових митних декларацій ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» через декларанта ТзОВ «Еколь Логістик» були подані додаткові митні декларації, а саме: МД № 205020/2018/007146 від 15.05.2018 (типу ІМ 40 ДТ) до МД № 205020/2018/002531 від 23.02.2012 (типу ІМ 40 ТН) та МД № 205020/2018/008967 від 15.06.2018 (типу ІМ 40 ДТ) до МД № 205020/2018/002532 від 23.02.2018 (типу ІМ 40 ТН), при цьому, товар було задекларовано за кодом 0. Волинська митниця ДФС щодо вказаних додаткових митних декларацій прийняла картки відмови від 15.05.2018 № UA205020/2018/00034 та від 15.06.2018 № UA205020/2018/00044, які у встановленому порядку не оскаржені та не є предметом спору у цій справі.

Крім того, 13.07.2018 ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» через декларанта ФОП ОСОБА_3 двічі подавало додаткові митні декларації до МД № 205020/2018/002532 від 23.02.2018 (типу ІМ 40 ТН), а саме: МД № 205020/2018/010682 та МД № 205020/2018/010713 (типу ІМ 40 ДТ), у яких товар було задекларовано за кодом 0. При цьому, того ж дня 13.07.2018 Волинська митниця ДФС двічі приймала картки відмови: №/2018/00055 (відповідно до якої відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 205020/2018/010682 від 13.07.2017 з підстави відсутності ДМВ при поданні ЕМД) та №/2018/00058 (відповідно до якої відмовлено у прийнятті МД № 205020/2018/010713 від 13.07.2018 з підстави відсутності ДМВ при поданні ЕМД).

Колегія суддів оцінюючи доводи скаржника та надаючи правову оцінку оскаржуваній у даній справі картці відмови від 13.07.2018 №/2018/00058 (відповідно до якої відмовлено у прийнятті МД № 205020/2018/010713 від 13.07.2018 з підстави відсутності ДМВ при поданні ЕМД), виходить з такого.

Згідно із частинами першою, другою, шостою статті 264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Митна декларація та інші документи подаються органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до частин восьмої - десятої статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації. Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

За правилами частин одинадцятої - дванадцятої статті 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов'язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом. У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно із частиною третьої статті 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості.

Як передбачено частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.

Відповідно до частин пятої, шостої статті 52 МК України декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов'язані між собою. В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.

Пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Отже, у випадку включення до митної вартості товарів витрат на транспортування подання ДМВ одночасно з МД є обовязковим.

Скаржник вказує, що позивач не подав ДМВ до додаткової МД № 205020/2018/010713 від 13.07.2018, що підтверджується також наданим відповідачем витягом з АСМО «Інспектор».

Однак колегія суддів враховує, що у судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний як свідок ОСОБА_4, який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, вказував, що 13.07.2018 він особисто як уповноважена особа декларанта ФОП ОСОБА_3 двічі подавав додаткові митні декларації МД № 205020/2018/010682 та МД № 205020/2018/010713 (типу ІМ 40 ДТ) до тимчасової МД № 205020/2018/002532 від 23.02.2018 (типу ІМ 40 ТН), разом із ДМВ, при цьому, отримав ідентифікатор повідомлення про надіслання ДМВ та її отримання митницею.

З матеріалів справи також вбачається, що ДМВ як електронний документ була відправлена на митницю в пакеті документів до МД від 13.07.2018 № 205020/2018/010713 (типу ІМ 40 ДТ), що підтверджується ідентифікатором повідомлення від 13.07.2018 № 3-N8 та паперовою копією відображення програми «Обмін електронними документами» із митним органом.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції як свідок ОСОБА_5 (державний інспектор Волинської митниці ДФС, який заповнив оскаржувану картку відмови від 13.07.2018 №/2018/00058), будучи попередженим про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, суду вказав, що у переліку електронних копій документів, поданих до МД від 13.07.2018 № 205020/2018/010713 (типу ІМ 40 ДТ), була відсутня ДМВ, при цьому, вимога щодо надання ДМВ декларанту ним не надсилалася.

Колегія суддів вважає, що в порушення частини другої статті 264 МК України, відповідач-скаржник не надіслав декларанту вимогу щодо надання ДМВ до МД від 13.07.2018 № 205020/2018/010713 (типу ІМ 40 ДТ), а двічі, в один і той же день, відразу після отримання документів прийняв картки відмови №/2018/00055, №/2018/00058 з підстави відсутності ДМВ.

Також до тимчасової МД № 205020/2018/002532 від 23.02.2018 (типу ІМ 40 ТН) позивач попередньо подавав додаткову МД № 205020/2018/008967 від 15.06.2018 (типу ІМ 40 ДТ) та Волинська митниця ДФС щодо цієї додаткової МД прийняла картку відмови від 15.06.2018 №/2018/00044 з іншої підстави, а саме ненадання документів, необхідних для заповнення МД, що підтверджують хімічний склад товару, що випливає на класифікацію товару. Вказані обставини дають підстави дійти висновку, що до митниці попередньо уже була подана ДМВ.

Крім того, суд також враховує, що 13.07.2018 у роботі локальної мережі митниці відбувся збій, що підтверджується запереченнями відповідача, а суду не надані докази щодо будь-яких технічних проблем у роботі програмного забезпечення декларанта у той день.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив виконання свого обовязку щодо подання ДМВ до додаткової МД від 13.07.2018 № 205020/2018/010713 (типу ІМ 40 ДТ), відтак, оскаржувана картка відмови від 13.07.2018 №/2018/00058 прийнята безпідставно та протиправно, а тому підлягає скасуванню.

13.07.2018 ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» через декларанта ФОП ОСОБА_3 подало додаткову митну декларацію МД № 205020/2018/010681 (типу ІМ 40 ДТ) до МД № 205020/2018/002531 від 23.02.2018 (типу ІМ 40 ТН), у якій товар було задекларовано за кодом 0. Того ж дня, 13.07.2018 Волинська митниця ДФС прийняла картку відмови №/2018/00057 від 15.05.2018, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД № 205020/2018/010681 від 13.07.2018 у звязку із ненаданням документів, необхідних для заповнення МД, що підтверджують хімічний склад товару, що впливає на класифікацію товару.

Суд, надаючи правову оцінку оскаржуваній у даній справі картці відмови від 13.07.2018 №/2018/00057 (відповідно до якої відмовлено у митному оформленні за МД № 205020/2018/010681 від 13.07.2018 з підстави ненаданням документів, необхідних для заповнення МД, що підтверджують хімічний склад товару, що впливає на класифікацію товару), виходить з такого.

За приписами частин першої - третьої статті 256 КАС України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Згідно із пунктами 7.1, 7.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за № 1360/21672 (з наступним змінами та доповненнями), у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою органу доходів і зборів, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Як вбачається із оскаржуваної картки відмови від 13.07.2018 №/2018/00057, митний орган відмовив у митному оформленні (випуску) товарів за додатковою МД № 205020/2018/010681 від 13.07.2018 з таких причин: «Недотримання вимог статті 261 МК України, не надано документи, необхідні для заповнення митної декларації, що підтверджують хімічний склад товару, що впливає на класифікацію товару». При цьому, у вказаній картці відмови наведені роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення такого змісту: «Здійснити митне оформлення товарів у відповідності до вимог статей 258, 261 МК України».

Як передбачено частиною першою статті 261 МК України, у разі подання відповідно до статей 259 і 260 цього Кодексу попередньої, тимчасової або періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Суд погоджується з доводами позивача, що в оскаржуваній картці відмови №/2018/00057 від 13.07.2018 відповідач не вказав, які саме документи повинен був подати позивач на підтвердження хімічного складу товару, але не подав їх.

Крім того, як убачається із графи 44 МД № 205020/2018/010681 від 13.07.2018 та картки відмови №/2018/00057 від 13.07.2018, разом із додатковою МД були подані документи, якими декларант підтверджував можливість класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД, а саме: висновки за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи № 102 від 06.03.2018, № 134 від 16.03.2018, № 157 від 11.10.2017, № 158 від 11.10.2017; № 180 від 20.10.2017, № 128 від 27.10.2017; рішення про класифікацію товарів відповідно до УКТ ЗЕД KT-UA-2017 від 29.05.2017; експертні висновки № 1/4-174 від 04.09.2017 та № 1/4-175 від 04.09.2017; листи виробника б/н від 24.01.2017, від 19.09.2017, від 04.10.2017; паспорти безпеки № 18516052.02.3 від 29.03.2013, № 18516052.02.3 від 29.04.2013, №304 від 29.03.2013; копія митної декларації країни відправлення 13F291Е1 від 15.02.2018.

Проте, в оскаржуваній картці відмови №/2018/00057 від 13.07.2018 скаржником не взято до уваги вказані вище документи, якими декларант підтверджував можливість класифікації товару відповідно до УКТЗЕД.

Колегія суддів враховує лист ДФС України від 01.11.2017 № 24840/6/99-99-19-03-03-15, наданий на звернення ТзОВ «Торговий дім «ВЕСМА» щодо класифікації згідно з УКТЗЕД окремих найменувань моторних олив торгівельної марки «Mobil», з якого вбачається, що зазвичай моторні оливи (масла) класифікуються у товарних позиціях 2710 або 3403 УКТЗЕД, а визначальним для класифікації моторних олив є їх хімічний склад та відсоткове співвідношення компонентів.

На думку суду, виходячи із таких розяснень, подані позивачем до МД № 205020/2018/010681 від 13.07.2018 документи давали підстави для класифікації товарів (олив моторних торгівельної марки «Mobil») у товарній позиції 2710 (з урахуванням вмісту 70 і більше відсотків нафти та нафтопродуктів). Відтак, оскаржувана картка відмови від 13.07.2018 № UA205020/2018/00057 також прийнята безпідставно та протиправно, та підлягає скасуванню.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що картки відмови від 13.07.2018 №/2018/00057, №/2018/00058 прийняті з порушенням вимог митного законодавства, тому з наведених вище підстав, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання їх протиправним та скасування підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів погоджується, що позовні вимоги про зобовязання відповідача прийняти та здійснити дії щодо митного оформлення товарів на підставі додаткових митних декларацій № UA205020/2018/010681, № UA205020/2018/010713 від 13.07.2018 належить задовольнити, зважаючи, що такий спосіб захисту прав позивача не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Колегія суддів дійшла висновку, що позов задоволено правомірно, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи наведені у апеляційній скарзі, не дають адміністративному суду апеляційної інстанції підстави для постановлення висновків, які вказують про помилкове вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року у справі №0340/1741/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_6

Повний текст постанови складено 22.12.2018