Справа № 826/3464/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3464/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьменка В.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 01 червня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Товариства обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Альянс» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року, Товариства обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Альянс» (далі - позивач, ТОВ «ГК «Альянс») звернулось до з позовом до до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2018 № 2.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню як таке, що прийнято на підставі висновків перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам, зокрема в частині щодо кредиторської заборгованості ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО».

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) від 16 лютого 2018 року №2.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що за результатами проведеної планової виїзної перевірки ТОВ «ГК «Альянс» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.09.2017 складено акт Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства обмеженою відповідальністю «Газова компанія «Альянс» податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2017 р., валютного законодавства за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2017 р. та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період за період з 01.01.2014 р. по 30.09.2017 р. від 24.01.2018 № 24/26-15-14-02-01-14/34045531.

Висновками вказаного Акту перевірки зафіксовано, серед іншого, наступні порушення: пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України (в редакції до 01.01.2015), п. 44. 1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (в редакції після 01.01.2015; далі - ПК України), Положення бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, п. 5 П (С)БО 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток підприємства, що підлягає сплаті до державного бюджету, всього на суму 1192714,00 грн.

До вказаних висновків відповідач дійшов на підставі наступної зафіксованої в Акті перевірки інформації.

Так, перевіркою встановлено, що у 2014 році по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у позивача обліковується безнадійна заборгованість на загальну суму 2355939,00 грн. по контрагентах-постачальниках ТОВ «Амадео» і ТОВ «АРДІ БУД» внаслідок визнання їх банкрутами та стан яких припинено у зв'язку з ліквідацією.

Згідно з реєстром виданих простих векселів позивач у 2013 році розраховувався векселями за придбані роботи (послуги) з наступними контрагентами-постачальниками: ПП «Ардея-Тех», ПП «Інвест-Пром», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» і ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО».

Згідно з наданою оборотно-сальдовою відомістю за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 по рахунку 511 «Довгострокові векселі видані» у позивача обліковується кредиторська заборгованість по виданих векселях на загальну суму 4270250,00 грн., в тому числі за векселями, виданими на адресу:

- ПП «Ардея-Тех» - АА 2055678 на суму 144500,00 грн., АА 20556677 на суму 142400,00 грн., АА 2055676 на суму 171600,00 грн.;

- ПП «Інвест-Пром» - АА 2055679 на суму 35530,00 грн.;

- ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» - АА 2055680 на суму 247220,00 грн., АА 2055682 на суму 167320,00 грн.;

ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» - АА 2055683 на суму 1293537,00 грн. та АА 2055684 на суму 2068323,00 грн.

В Акті перевірки зазначено, що термін погашення векселів, виданих контрагентам-постачальникам ПП «Ардея-Тех», ПП «Інвест-Пром», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж», за отримані роботи (послуги) настав 31.05.2013 р.

У межах взаємовідносин позивача і ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» відповідач звертав увагу, що між вказаними суб'єктами господарювання 12.05.2011 укладено договір № 02-05-ОБ про надання послуг з технічного обслуговування. На виконання умов цього договору між позивачем і ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» складено та підписано акти прийому-передачі векселів від 31.05.2012, згідно з якими ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» прийняло векселі АА 2055683 на суму 1293537,00 грн. та АА 2055684 на суму 2068323,00 грн.

Також позивачем до перевірки надано угоди про продовження строку пред'явлення векселів, згідно з якими сторони погодили продовження строку пред'явлення векселів АА 2055683 та АА 2055684 з кінцевим строком продовження до 31.05.2018 та 30.06.2018, відповідно.

В Акті перевірки зазначено, зокрема, що іншого документального підтвердження та первинних документів по взаємовідносинах позивача з ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» не надано, проте, відповідно до наявної у справі копії листа ТОВ «ГК «Альянс» від 04.01.2018 на запит відповідача від 03.01.2018 №3/01/18 до перевірки було надано відповідний договір та акти виконаних робіт, що підтверджено відтиском штампу ГУ ДФС у м. Києві від 04.01.2018 р., що не спростовано відповідачем.

Відповідач під час проведення перевірки врахував наступну інформацію щодо ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО»: зареєстровано в Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС; обліковий стан платника податків з 11.06.2015 - до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням; підприємство до ДПІ за місцезнаходженням не звітує з липня 2017 року; інформація щодо нарахування та виплати заробітної плати посадовим особам відсутня; свідоцтво платника ПДВ анульовано з 06.07.2012 з причин, що до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням; банківські рахунки закрито з 17.05.2016.

Зважаючи на викладену встановлену в ході перевірки інформацію, відповідач дійшов висновку про заниження (не включення) позивачем до складу інших операційних доходів дохід у вигляді зобов'язання, що не підлягає погашенню за простими векселями, виданими на адресу ПП «Ардея-Тех», ПП «Інвест-Пром», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» і ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» у загальній сумі 4270250,00 грн. за 2016 рік.

Таким чином, у результаті перевірки відповідач дійшов висновку про те, що заборгованість на загальну суму 2355939,00 грн. по контрагентах-постачальниках ТОВ «Амадео» і ТОВ «АРДІ БУД» та заборгованість на загальну суму 4270250,00 грн. по контрагентах ПП «Ардея-Тех», ПП «Інвест-Пром», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» і ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» за виданими векселями є безнадійною заборгованістю, погашенню не підлягає, а тому повинна бути віднесена до складу доходів ТОВ «ГК «Альянс».

На підставі висновків Акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві прийняло оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 16.02.2018 №2, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 1490892,50 грн., з яких 1192714,00 грн. - за основним платежем, а 298178,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2018 № 2, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 15 Положення бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, визначено, що доходом визнається сума зобов'язання, яке не підлягає погашенню.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов'язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, якщо на дату балансу раніше визнане зобов'язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Приписами пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:

а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності;

б) прострочена заборгованість померлої фізичної особи, за відсутності у неї спадкового майна, на яке може бути звернено стягнення;

в) прострочена заборгованість осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, оголошені померлими;

ґ) прострочена понад 180 днів заборгованість особи, розмір сукупних вимог кредитора за якою не перевищує мінімально встановленого законодавством розміру безспірних вимог кредитора для порушення провадження у справі про банкрутство, а для фізичних осіб - заборгованість, що не перевищує 25 відсотків мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у разі відсутності законодавчо затвердженої процедури банкрутства фізичних осіб);

д) актив у вигляді корпоративних прав або не боргових цінних паперів, емітента яких визнано банкрутом або припинено як юридичну особу у зв'язку з його ліквідацією;

е) сума залишкового призового фонду лотереї станом на 31 грудня кожного року;

є) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії щодо примусового стягнення майна боржника не призвели до повного погашення заборгованості;

ж) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

з) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Предметом доказування у межах цього спору є, зокрема, правомірність віднесення зобов'язань ТОВ «ГК «Альянс» за векселями АА 2055683 на суму 1293537,00 грн. та АА 2055684 на суму 2068323,00 грн., виданими ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО», до заборгованості позивача, яка не підлягає погашенню. Водночас, доводи відповідача ґрунтуються на тому, що така заборгованість повинна бути віднесена до безнадійної як заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Законом України «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі» Україна приєдналась до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон).

Відповідно до ст. 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71); неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

Згідно зі ст.70 Уніфікованого закону позовні вимоги до акцептанта, які випливають з переказного векселя, погашаються із закінченням трьох років, які обчислюються від дати настання строку платежу.

Позовні вимоги держателя до індосантів і до трасанта погашаються після закінчення одного року від дати протесту, здійсненого у встановлений строк, або від дати настання строку платежу, якщо є застереження «обіг без витрат».

Позовні вимоги індосантів один до одного і до трасанта погашаються із закінченням шести місяців, які відраховуються з дня, коли індосант акцептував вексель і здійснив платіж за ним, або з дня, коли до нього був пред'явлений позов.

Як встановлено відповідачем в ході перевірки та підтверджено матеріалами справи, між позивачем і ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» 12.05.2011 укладено договір № 02-05-ОБ про надання послуг з технічного обслуговування. На виконання умов цього договору (п. 3.3) між позивачем і ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» складено та підписано акти прийому-передачі векселів від 31.05.2012, згідно з якими ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» прийняло векселі АА 2055683 на суму 1293537,00 грн. та АА 2055684 на суму 2068323,00 грн.

Також позивачем до перевірки надано угоди про продовження строку пред'явлення векселів, згідно з якими сторони погодили продовження строку пред'явлення векселів АА 2055683 та АА 2055684 з кінцевим строком продовження до 31.05.2018 та 30.06.2018, відповідно. Крім того, до матеріалів справи долучено копії первинних документів у межах договору від 12.05.2011 № 02-05-ОБ, зокрема актів виконаних робіт, податкових накладних.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що кредиторська заборгованість позивача за векселями АА 2055683 та АА 2055684 перед ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО» не може вважатися безнадійною (такою, що не підлягає погашенню), оскільки строки позовної давності за вказаними векселями лише почнуть відраховуватись з 31.05.2018 та 30.06.2018.

Отже, віднесення зобов'язань ТОВ «ГК «Альянс» за векселями АА 2055683 на суму 1293537,00 грн. та АА 2055684 на суму 2068323,00 грн., виданими ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО», до складу доходу ТОВ «ГК «Альянс» здійснено відповідачем всупереч викладеним положенням чинного законодавства України.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що доказів, які б давали підстави вважати спірну заборгованість безнадійною відповідно до приписів пп. 14.1.1 п. 14.1. ст. 14 ПК України, зокрема ліквідації чи припинення ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО», відповідач не надав.

Виходячи із встановленої судом апеляційної інстанції протиправності віднесення сум 1293537,00 грн. (вексель АА 2055683) та 2068323,00 грн. (вексель АА 2055684) до складу доходів позивача за 2016 рік, неправомірним є і визначення (збільшення) грошового зобов'язання ТОВ «ГК «Альянс» з податку на прибуток підприємств та нарахування штрафних санкцій у відповідній частині в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Тобто, донарахування оскаржуваним рішенням податку на прибуток (і штрафні санкції у відповідному розмірі) на вказані суми (об'єкт оподаткування) є неправомірним та підлягає виключенню з цього рішення.

Щодо правомірності включення до складу доходів позивача безнадійної заборгованості на загальну суму 2355939,00 грн. по контрагентах-постачальниках ТОВ «Амадео» і ТОВ «АРДІ БУД» за 2014 рік та заборгованості за векселями, виданими ПП «Ардея-Тех», ПП «Інвест-Пром», ТОВ «Лугпромстройсантехмонтаж» на загальну суму 908570,00 за 2016 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Так, донарахування на зазначені вище суми податку на прибуток відповідачем сторонами не заперечувалась.

Беручи до уваги те, що згідно з п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків.

Зважаючи на те, що визначення сум податкових та грошових зобов'язань зі сплати податку на прибуток підприємств належить до виключної компетенції органів ДФС, суд позбавлений можливості у цьому випадку втручатися в дискреційні функції податкового органу та скасувати оскаржуване рішення відповідача в частині шляхом виключення донарахованих зобов'язань по взаємовідносинах позивача із ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО».

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про доведення позивачем протиправності нарахування відповідачем податку на прибуток на суми 1293537,00 грн. (вексель АА 2055683) та 2068323,00 грн. (вексель АА 2055684) заборгованості перед ТОВ «СМТ-БУДІВНИЦТВО», включення цього податку і штрафу відповідного розміру до оскаржуваного рішення, та, як наслідок, про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.02.2018 № 2 на загальну суму 1490892,50 грн.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позов ТОВ «ГК Альянс» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.02.2018 № 2 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 26 грудня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Кузьменко