Справа № 821/681/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/681/18

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника позивача Карнауха В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року (м. Херсон, дата складання повного тексту рішення - 22.05.2018 р.) по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Агрофірма «ГАВАН»» до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10.04.2018 року ПП «Агрофірма «ГАВАН» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просило суд:

- визнати неправомірною відмову відповідача у підтвердженні йому статусу платника єдиного податку IV групи на 2018р.;

- зобов'язати відповідача підтвердити відповідний статус платника єдиного податку IV групи на 2018р.;

- зобов'язати відповідача внести до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку відомості щодо ПП «Агрофірми «ГАВАН»», як платника єдиного податку IV групи на 2018р. та надати відповідний витяг з Єдиного державного реєстру платників єдиного податку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2017 році підприємство було платником єдиного податку IV групи, однак на підтвердження цього статусу на 2018 рік позивач отримав відмову, мотивовану наявністю у нього податкового боргу станом на 01.01.2018р. Оскільки, на думку позивача, підприємство набуло статусу платником єдиного податку IV групи у 2018 році автоматично, відповідач не приймав рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку та не проводив перевірку позивача, відтак не мав підстав відмовляти у підтвердженні позивачу статусу платника єдиного податку IV групи.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року адміністративний позов ПП «Агрофірма «ГАВАН»» задоволено. Визнано протиправною відмову ГУ ДФС у Херсонській області, що надана листом від 13.03.2018р. №3056/10/21-22-12-05-11 з питання застосування ПП «Агрофірма «ГАВАН»» спрощеної системи оподаткування як платника єдиного податку четвертої групи у 2018р. Зобов'язано ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі включити ПП «Агрофірма «ГАВАН»» до реєстру платників єдиного податку 4-ї групи у 2018 році, про що видати відповідну довідку.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, начальник ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 19.06.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу не визнав та мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення.

Представник відповідача в судове засіданні суду 2-ї інстанції з невідомих причин не прибув, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлений.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника позивача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - Приватне підприємство «Агрофірма «ГАВАН»» зареєстроване як юридична особа 18.03.2002р. Виконавчим комітетом Каховської міської ради Херсонської області за №0000081, перебуває на податковому обліку з 04.04.2002 року. У 2016-2017 роках позивач мав статус платника єдиного податку IV групи.

У лютому 2018 року «Агрофірма «ГАВАН»» подало до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку IV групи, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва та відомості про наявність земельних ділянок, з метою підтвердження статусу платника єдиного податку у відповідності до пп.298.8.1 п.298.8 ст. 298 Податкового кодексу України.

Однак, ГУ ДФС у Херсонській області своїм листом від 13.03.2018 року вих.№3056/10/21-22-12-05-11 повідомило підприємство про неможливість застосування до нього спрощеної системи оподаткування, як платника єдиного податку ІV групи на 2017 рік, у зв'язку з наявністю у останнього станом на 01.01.2018 року, згідно інтегрованих карток платника, податкового боргу з ПДВ в загальному розмірі 114366,42 грн. (т.б. по коду платежу - в сумі 23514,76 грн., по коду платежу - в сумі 26056,26 грн., по коду платежу - в сумі 64795,40 грн.).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірної відмови відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, приписами ст.298 Податкового Кодексу України встановлено порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування, або відмови від спрощеної системи оподаткування, п.298.8 якої передбачено, що порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до пп. 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Також, порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст.299 ПКУ, відповідно до п.299.1 якої, реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Як передбачено п.299.2 ст.299 ПКУ, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку, умови та порядок такого підтвердження встановлені правилами пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 ПК України.

Таким чином, як встановлено з матеріалів справи, оскільки з 01.01.2018 року позивач автоматично набув статусу платника єдиного податку четвертої групи, контролюючий орган зобов'язаний внести відповідні відомості до реєстру платників єдиного податку та інформаційних мереж, а також на вимогу позивача надати підтвердження його статусу (довідку).

Разом з тим, приймаючи рішення про відмову підтвердження статусу платника єдиного податку, яке оформлене листом, керівник податкового органу розглянув документи для підтвердження статусу платника єдиного податку 4-ї групи на 2018 рік та відмовив з посиланням на п.п.291.5-1.3, п.291.5-1 ст.291 ПК України.

Однак, в даному конкретному випадку, у межах спірних відносин розглядається питання про підтвердження статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування.

Щодо доводів контролюючого органу про наявність податкового боргу у сумі 114366,42 грн., як підставу відмови у підтверджені статусу платника єдиного податку з посиланням на норми пп.291.5-1.3. п.291.5-1 ст.291 ПК України, судова колегія вважає також за необхідне зазначити, що ці норми встановлюють умови за якими суб'єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи, також, умовою, яка виключає набуття цього статусу, серед іншого, є податковий борг станом на 1 січня базового (звітного) року, проте, ця умова не стосуються підтвердження статусу такого платника.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач в 2016-2017 роках вже мав статус платника єдиного податку IV групи, а отже вимоги пп.291.5-1.3. п.291.5-1 ст.291 ПК України, на які посилається відповідач, щодо відмови в такій реєстрації (неможливості застосування спрощеної системи оподаткування) за наявності податкового боргу до спірних правовідносин не повинні застосовуватися.

До того ж, судова колегія вважає за необхідне додатково зазначити, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку) за умови прийняття відносно нього рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, та шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Проте, відповідачем не проводилась документальна перевірка позивача, а також не приймалося рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Аналогічна правова позиція з цього спірного питання також була неодноразово викладена і Верховним Судом, зокрема, у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року по справі №816/543/17.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність відмови відповідача у підтвердженні ПП «Агрофірма «ГАВАН»» статусу платника єдиного податку IV групи на 2018р. та наявність усіх підстав для задоволення позовних вимог.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07.12.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.А. Шевчук