Справа № 2040/7163/18
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Зінченко А.В.

21 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/7163/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Старостіна В.В.

суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 по справі № 2040/7163/18, повний текст складено 24.10.2018, за адресою: вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправними і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2018 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд: - визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.07.2018 № 3973/С-14 щодо відмови від здійснення нового перерахунку пенсії позивачу згідно з його заявою від 21.06.18 року; - зобов'язати відповідача перерахувати та проводити виплату в подальшому перерахованої пенсії у розмірі який було встановлено при первісному призначенні пенсії у сумі 80 % відносно відповідних сум грошового забезпечення; - перерахувати та проводити виплату в подальшому перерахованої пенсії з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби та надбавки за оперативно-розшукову діяльність, згідно з довідкою Головного управління МВС України в Харківській області від 03.04.2018 року № 126; - виплатити суму перерахованої різниці пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року без відстрочення та прив'язки до періодів, які встановлено Постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 року, а відповідно до порядку та строків, встановлених Законами та нормативно-правовими актами України, які діяли на момент виникнення права позивача на це; - нарахувати та виплатити суму перерахованої різниці пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, з компенсацією за несвоєчасну виплату відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", та згідно Постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного цправління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.07.2018 року № 397/С-14 щодо відмови від здійснення нового перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з його заявою від 21.06.2018 року.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у розмірі 80% відносно відповідних сум грошового забезпечення та виплатити ОСОБА_1 суму перерахованої різниці пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду 10.08.2018 року скасувати повністю і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 24.09.2013 року майора міліції ОСОБА_1 згідно наказу ГУМВС України в Харківській області № 349 о/с від 24.09.2013 року було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України.

Позивач є пенсіонером та ветераном органів внутрішніх справ України, що підтверджується пенсійним посвідченням № 2620701 150 та посвідченням ветерана ОВС серія НОМЕР_3.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року (у редакції чинній на момент виникнення права на призначення пенсії, далі скорочено - Закон № 2262- XII), позивач отримує пенсію за вислугу років, розмір якої був розрахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виходячи з посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, а також додаткових складових частин мого грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби - надбавки особам які працюють в умовах режимних обмежень, надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби та надбавки за оперативно-розшукову діяльність, а також щомісячних премій.

Згідно з ч. "в" ст. 13 вказаного вище Закону № 2262-ХІІ основний розмір пенсії було встановлено та сплачувалося у розмірі 80 % грошового забезпечення (вислуга 30 років), що вказано у розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі № НОМЕР_1 для ОСОБА_1 від 05.12.2013 року, а також у довідках відповідача за минулий рік - № 1789 від 02.11.17 року, № 2456 від 07.12.17 року.

В червні 2018 року позивачем по пошті було отримано листа від відповідача у якому було повідомлено про те, що виконуючі постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.18 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", розмір пенсії позивача було перераховано відповідачем з 01.01.16 року, на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 1 січня 2016 року, виданої уповноваженим органом Міністерства внутрішніх справ України. Щодо заборгованості по сплаті пенсії то Відповідач повідомляє позивача, що сума різниці перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року становить 42 784,32 грн. Ця сума буде сплачена позивачу в 2019 та 2020 роках.

У довідці № 333 від 07.05.2018 року, наданої відповідачем за проханням позивача, вказано те що після перерахунку пенсії, станом на 10.04.18 року основний розмір пенсії становить 70 % грошового забезпечення (вислуга 30 років), що на 10 % менше первісно призначеного та виплачуємого відповідачем до перерахунку, а також те що позивачу ненараховані надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби та надбавка за оперативно-розшукову діяльність.

Таким чином, виконуючі Постанову Кабінету Міністрів України № 103, при однаковій вислузі 30 років, пенсія була перерахована відповідачем зі зменшення 80 % ставки максимального первісно - призначеного розміру пенсії до 70 % грошового забезпечення, перерахована без урахувань фактично отриманих мною за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням суми таких додаткових видів мого грошового забезпечення як надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби та надбавки за оперативно-розшукову діяльність, а також перерахована без компенсації за несвоєчасну виплату пенсії, згідно з Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" № 2050 від 19.10.2000 року та Постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" № 159 від 21.02.2001 року.

21.06.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення нового перерахунку та виплати неправильно перерахованої пенсії та із заявою про перерахунок неправильно перерахованої пенсії, яка була складена за формою згідно з додатком № і до Постанови Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, до якої позивач надав Відповідачу копію довідки Головно управління національної поліції в Харківській області від 03.04.2018 року № 126 про щомісячні види грошового забезпечення, що подаються для призначення пенсії.

Листом від 20.07.2018 року № 3973/С-14 відповідач повідомив позивача про те, що пенсія призначена, перерахована і виплачується правильно і підстав для її нового перерахунку немає.

Свою відповідь відповідач обґрунтував нормами ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також тим, що поданням та оформленням документів для перерахунку пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ здійснюються за документами які надаються до відповідача уповноваженими структурними підрозділами силових міністерств та відомств за порядком затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 року зареєстрованою в Міністерстві юстиції України № 135М3402 від 15.02.2007 року, і що органи пенсійного фонду не мають змоги вносити будь які корективи в документи надані уповноваженими органами.

Щодо зменшення максимального розміру пенсії відповідач повідомив, що відповідно до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 % грошового забезпечення. Пенсійні виплати здійснені своєчасно та у повному обсязі, тому для нарахування компенсації згідно із Законом № 2050 та Постановою № 159 не має підстав.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII (в редакції Закону України № 1769-ІV від 15.06.2004 року, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством.

Статтею 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року встановлено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" № 393 від 17.07.1992 року, пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 1294 від 07.11.2007 року встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На підставі п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч. 1 ст. 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (п.п. 3 п. 5 Постанови № 1294, п.п. 30.4 п. 30 розд. ХХХ Інструкції).

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно до ч.1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою № 1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

У відповідності до схеми додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294), до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (ч. 1 ст. 1-1 цього Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції до 07.07.2011 року), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен був перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1 - 100 %, до категорії 2 - 95 %. Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 07.07.2011 року внесені зміни до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, яка призначається за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % сум грошового забезпечення.

Також Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27.03.2014 року внесені зміни до ст. 13 Закону № № 2262-ХІІ, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, яка призначається за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % сум грошового забезпечення.

Разом з цим, відповідно до положень ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів зазначає, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців та працівникам ОВС має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла саме на момент призначення пенсії. Внесені Законами № 3668-VІ та № 1166-VII зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення гранічного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 % - 70 % грошового забезпечення стосується порядку призначення пенсії у разі реалізації права осіб на пенсійне забезпечення з дня набрання чинності цими змінами в законодавстві, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки в даному випадку порядок призначення та перерахунку пенсії за своєю суттю є різними за змістом і механізмом їх здійснення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання застосування різних редакцій Закону № 2262-ХІІ у часі, має враховуватись те, що відповідно до положень ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Крім того, ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що у разі, якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розмірі пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розмірі раніше призначених пенсій.

Отже, розмір пенсії у відсотках не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві і при перерахунку розміру пенсії позивачу її розмір має бути розрахований виходячи з розміру пенсії у відсотках, право на які позивач набув на момент виходу на пенсію, тобто у розмірі 80 % від грошового забезпечення за відповідною посадою.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, перерахунок пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку в зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України 13.02.2008 року № 45 (далі - Порядок № 45, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Відповідно до абз. 7 п. 5 порядку № 45, додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються.

Разом з цим, ч. 3 ст. 7 КАС України передбачено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Як вбачається зі змісту абз. 7 п. 5 Порядку № 45, ця норма виключає з переліку видів грошового забезпечення, що враховуються для перерахунку пенсії, певні їх види за родовими ознаками, а саме не враховуються скасовані чи такі види грошового забезпечення та премії, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

На думку колегії суддів, абз. 7 п. 5 Порядку № 45 спрямований на визначення видів грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії, не узгоджується із Законом, оскільки вказані питання є прерогативою саме Верховної Ради України, а не Кабінету Міністрів України.

Стаття 11 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачає, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) подзаконними нормативно-правовими актами є порушення закону. Абз. 7 п. 5 Порядку № 45 змінює норми та умови пенсійного забезпечення, оскільки виключає певні види грошового забезпечення з переліку видів, що враховуються для перерахунку пенсії. Зазначене свідчить про те, що абз. 7 п. 5 Порядку № 45 суперечить ст. 11 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 63 Закону № 2262-ХІІ не містить положення, які б давали підстави не враховувати для перерахунку пенсії певні види грошового забезпечення, що отримував позивач, у тому числі і надбавку за виконання особливо важливих завдань.

Отже колегія суддів вважає, що під час правильного перерахунку пенсії позивачу відповідачем повинні бути враховані фактично отримані ним у відповідних відсотках надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби та надбавка за оперативно-розшукову діяльність.

Вирішуючи питання щодо стягнення компенсації за несвоєчасну виплату пенсії позивачу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

При цьому, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та Порядком № 45, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Слід звернути увагу на те, що безпосередньо спеціальними нормами ч. 2 ст. 55 Закону України № 2262-ХІІ встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Ці спеціальні норми пов'язують право позивача на отримання компенсації разом з правом на отримання самої протиправно не нарахованої пенсії.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що невиплата суми перерахованої пенсії позивача за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, а також неповна виплата пенсії за 2018 рік відбулась з вини відповідача та інших органів, на які законодавством було покладено обов'язки щодо вчинення певних дій зі своєчасного перерахунку пенсії відповідачем у зв'язку зі зміною грошового забезпечення поліцейських, і судовим Рішенням відповідача зобов'язано провести перерахунок пенсії позивачу у більшому розмірі, позивач має право на такий перерахунок разом з отриманням компенсації йому безпосередньо відповідачем втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою пенсії згідно з Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" № 159 від 21.02.2001 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 20.02.2018 року по справі № К/9901/2999/17 (№ 552/5664/17) і відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у Рішенні Верховного Суду України за результатами розгляду цієї зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, внаслідок чого дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення на підставі неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Що стосується розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 650,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в розмірі 1 057,20 грн, згідно до квитанції №1 від 15.11.2017 року та квитанції № 1 від 13.11.2018 року відповідно, який на підставі ч.1 ст.139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача.

Стосовно прохання позивача в частині зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає, що це не є позовною вимогою і обов'язком суду, враховуючи положення ст. 382 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 по справі № 2040/7163/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.07.2018р. № 3973/С-14 щодо відмови від здійснення нового перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з заявою від 21.06.18р.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та проводити виплату в подальшому перерахованої пенсії ОСОБА_1 у розмірі який було встановлено при первісному призначенні пенсії у сумі 80% відносно відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та проводити виплату в подальшому перерахованої пенсії ОСОБА_1 з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби та надбавки за оперативно-розшукову діяльність, згідно з довідкою Головного управління МВС України в Харківській області від 03.04.2018р. № 126.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суму перерахованої різниці пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р. без відстрочення та прив'язки до періодів, які встановлено Постановою КМУ №103 від 21.02.2018р. "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", а відповідно до порядку та строків, встановлених Законами та нормативно-правовими актами України, які діяли на момент виникнення права ОСОБА_1 на перерахунок пенсії.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму перерахованої різниці пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., з компенсацією за несвоєчасну виплату відповідно до Закону України від 19.10.2000р. № 2050 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", та згідно Постанови Кабінету Міністрів №159 від 21.02.2001р. "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати".

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057,20 грн. (тисячу п'ятдесят сім гривні двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.В. Старостін
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц С.С. Резнікова
Повний текст постанови складено 22.12.2018.