Справа № 1340/5462/18
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5462/18
РІШЕННЯ
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобовязання до вчинення дій,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі-відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить:
- визнати неправомірними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови провести виплату позивачу призначеної пенсії за віком за період з 01.10.2017 до 31.03.2018;
- зобовязати ГУ ПФУ у Львівській області здійснити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком за період з 01.10.2017 до 31.03.2018.
Позов мотивовано тим, що позивач є пенсіонером за віком, має статус внутрішньо переміщеної особи та перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію за віком. ГУ ПФУ у Львівській області у період з 01.10.2017 до 31.03.2018 припинено виплату пенсії ОСОБА_1, при цьому відповідачем не обґрунтовано підстав припинення виплати пенсії у вказаний період. Вказала, що рішення щодо припинення пенсійних виплат відповідачем не приймалося. З посиланням на частину 1 статті 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, позивач вважає дії щодо припинення виплати пенсії за віком протиправними і такими, що порушують її конституційні права.
Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відповідно до витягу з протоколу від 28.09.2017 №9 комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Виконавчого комітету Трускавецької міської ради ОСОБА_1 знято з обліку як внутрішньо переміщену особу, тому як наслідок ГУ ПФУ у Львівській області припинено виплату пенсії позивачу. При наданні ГУ ПФУ у Львівській області документів, які б підтвердили перебування ОСОБА_1 на обліку як внутрішньо переміщеної особи в Управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Трускавецької міської ради за період з 01.10.2017 до 31.03.2018, виплата пенсії відповідачем буде проведена добровільно. Додаткового зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом порушеного права.
Ухвалою від 19.11.2018 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі з проведенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 11.12.2018 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 11.12.2018.
11.12.2018 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Суд, зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань визначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 12.05.2017 №4 ОСОБА_1 вирішено надати дозвіл на призначення пенсії.
Згідно з витягу з протоколу №9 від 28.09.2017 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Виконавчого комітету Трускавецької міської ради вирішено: скасувати ОСОБА_1 дію довідки внутрішньо переміщеної особи №81 від 10.05.2017 та припинити виплату пенсії з 01.10.2017, зняти з обліку ОСОБА_1 з 01.102017.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з надання субсидій, пільг, допомог малозабезпеченим сімям та з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.04.2018 №4 вирішено: повторно призначити пенсію ОСОБА_1 з 01.04.2018.
03.04.2018 позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про поновлення виплати їй пенсії з 01.04.2018.
18.06.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату пенсії за період з 01.10.2017 по 31.03.2018.
08.08.2018 за № 713/03.02-36 ГУ ПФУ надано відповідь, якою фактично відмовлено у виплаті пенсії за період з 01.10.2017 по 31.03.2018. При цьому, в обґрунтування підстав для припинення здійснення виплат позивачу ОСОБА_1 територіальний орган Пенсійного фонду України покликається на те, що відповідно до витягу з протоколу від 28.09.2017 №9 комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Виконавчого комітету Трускавецької міської ради ОСОБА_1 знято з обліку, як внутрішньо переміщену особу.
Судом встановлено, що рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Львівській області не приймалось, а виплату пенсії припинено на підставі вищевказаного протоколу від 28.09.2017 №9.
При вирішенні спору суд керувався наступним.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV).
Підстави припинення виплати пенсії визначені статтею 40 Закону №1058-VI.
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону №1058-VI виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Аналіз вищенаведеної норми свідчить, що виплата пенсії припиняється лише на підставі відповідного рішення територіальних органів Пенсійного фонду або суду.
При цьому перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону №1058-VI за такими рішеннями, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.
Судом встановлено, що ГУ ПФУ у Львівській області не приймалося рішення про припинення виплати пенсії позивачу і таку припинено відповідачем лише на підставі витягу з протоколу від 28.09.2017 №9 комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Виконавчого комітету Трускавецької міської ради про зняття з обліку ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи. Відсутнє також і рішення суду про припинення пенсії ОСОБА_1
Щодо посилання відповідача на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509, постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2015 №365, і твердження про прийняття рішення про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, то відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів про прийняття уповноваженим на це органом рішення про скасування такої довідки стосовно ОСОБА_1 Тому такі доводи відповідача є безпідставними і судом до уваги не беруться.
Ураховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо припинення позивачу нарахування та виплат пенсії у період з 01.10.2017 до 31.03.2018 без прийняття відповідного рішення про припинення виплати пенсії та з зазначених відповідачем підстав є протиправними та здійсненими не у спосіб, передбачений законом.
Вказане також узгоджується з позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 06.02.2018 у справі за № 263/7763/17 (адміністративне провадження № К/9901/202/17) та у постанові Верховного Суду, прийнятої у зразковій справі від 03.05.2018 (справа № 805/402/18, провадження № Пз/9901/20/18), що набрала законної сили 04.09.2018.
Згідно з вимогами частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України) при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Щодо пропущення строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, наступне.
Відповідно до статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного субєкта владних повноважень.
Судом встановлено, що припинення нарахування та виплати пенсії позивачу є протиправною дією субєкта владних повноважень ГУ ПФУ у Львівській області, то відповідно до спірних правовідносин має застосовується друга умова виплата пенсії за минулий час без обмеження строку. У звязку з наведеним, адміністративний суд не може застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, повязаними з виплатою пенсії.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач вказаного обовязку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності припинення виплати пенсії ОСОБА_1 в період з 01.10.2017 по 31.03.2018.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 у період з 01.10.2017 до 31.03.2018 не відповідають визначеним частиною 2 статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушують право позивача отримання пенсії, тому їх слід визнати протиправним, задовольнивши першу з позовних вимог.
Друга позовна вимога є похідною від першої, тому з метою належного та ефективного захисту прав позивача, керуючись пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком за період з 01.10.2017 до 31.03.2018.
Ураховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов слід задовольнити повністю.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 призначеної пенсії за віком за період з 01.10.2017 до 31.03.2018.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату ОСОБА_1 призначену пенсії за віком за період з 01.10.2017 до 31.03.2018.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома