Справа № 185/7189/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Справа № 185/7189/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до головного спеціаліста Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_2, головного спеціаліста Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_3, третя особа - Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, про визнання дій під час здійснення рейдової перевірки неправомірними , -
22.10.2018 р. на виконання ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.09.2018 р. надійшла адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 (надалі позивач) до головного спеціаліста Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_2 (надалі відповідач 1), головного спеціаліста Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_3 (надалі відповідач -2, разом - відповідачі), третя особа - управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області (надалі третя особа) з позовними вимогами (з урахуванням уточнень) про визнання дії працівників управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час здійснення рейдової перевірки неправомірними.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ним було надано усі необхідні документи та жодних порушень не здійснювалося.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду позивачем направлено на адресу суду квитанцію про оплату судового збору в розмірі 704, 80 грн. та позовну заяву(уточнену) з додатками.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 05.12.2018 р. о 10:00 год.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно ч. ч.1, 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
У судове засідання 05.12.2018 р. уповноважені представники сторін не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені. Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено розгляд справи до 19.12.2018 року о 10:40.
05.12.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив від відповідача-1 на позовну заяву, відповідно до змісту якого він вказує про відсутність підстав для визнання дій відповідачів протиправними та вважає недопустимим оскарження актів перевірок контролюючих органів, оскільки така позиція висловлена в низці постанов Верховного Суду України.
19.12.2018 р. засобами електронного звязку Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів та клопотання про виклик свідків, які судом задоволені, розгляд справи відкладено до 14:00 год. 26.12.2018 р.
У судове засідання 26.12.2018 р. уповноважені представники сторін та свідки не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від відповідача 1 надійшла заява про розгляд справи без його участі. Від представника позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у звязку із перебуванням представника позивача на лікарняному.
Суд відхиляє чергові доводи клопотання представником позивача про відкладення розгляду справи та вважає означені причини відкладення неповажними та такими, що перешкоджають розгляду справи у визначених КАС України строк.
За таких обставин, враховуючи законодавчо визначені гарантії щодо розгляду справи належним судом у розумний строк, а також те, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті заявлених позовних вимог, заяву відповідача 1 про розгляд справи за у письмовому провадженні, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у письмовому провадженні, право на яке передбачено ст.205 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт», Постанови КМУ №1567 від 08.11.2006 р. «Про Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, відповідно до направлення на перевірку №024899 від 20.07.2018 та графіку проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області від 20.07.2018 було проведено рейдову перевірку у м. Павлоград, за результатами якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №101328 від 27.07.2018р. щодо ОСОБА_1 як водія Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО «КОРТЕЖ». Підставою складення акту є надання послуг з регулярних пасажирських перевезень без оформлення документів перелік яких визначений ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме неоформлені індивідуальна контрольна книжка водія, квитково-касовий лист.
Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області проведено розгляд справи про вирішення питання про притягнення до адміністративно-господарської відповідальності та винесено постанову про застосування штрафу №04 від 27.09.2018 року, відповідно до якої стягнуто з ТОВ «АТП «Кортеж» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 гривень.
Отже при проведенні рейдової перевірки було встановлено порушення, яке полягало у наданні послуг з регулярних пасажирських перевезень без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме виявлено індивідуальна контрольна книжка водія, квитково-касовий лист. Відповідальність за що встановлена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 39 Закону Украини «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документами для регулярних пасажирських перевезень є:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на ранспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Обовязок оформлення індивідуальної контрольної книжки водія передбачена ст.18 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов'язані:
організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов'язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Абзацем 1 пункту 5 Наказу від 07.06.2010 року № 340 зобовязано Державну службу України з безпеки на транспорті забезпечити здійснення перевірок дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, встановлених Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим цим наказом.
Пунктами 1.2 та 1.3 Положення №340 також вказується, що це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Пункт 6.1 Положення №340 вказує, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Згідно з п. 6.3 Положення № 340, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).
Тобто, враховуючи, що транспортний засіб, який керував Позивач не обладнаний тахографом, який є контрольним пристроєм, що встановлюється на транспортному засобі для показу та реєстрації інформації про його рух (п. 1,5 Положення), то відповідно обовязковою є наявність та ведення водієм індивідуальної контрольної книжки.
Саме шляхом перевірки даних тахографа або індивідуально-контрольної книжки водія Державна служба України з безпеки на транспорті реалізує свою контрольну функцію з питання дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, іншого механізму законодавцем не передбачено.
За відсутності документів, які фіксують режим праці та відпочинку даних, що зафіксовані тахографом або індивідуально-контрольної книжки водія, встановити дотримання/порушення режиму неможливо.
Щодо встановлення факту оформлення/неоформлення індивідуальної контролі книжки, то слід зазначити, що вона оформлюється протягом робочої зміни водія, що також випливає зі змісту необхідної до внесення інформації. Тобто оформлення цього докумену здійснюється кожної робочої зміни та передбачає наявність її у водія увесь час, який відведений на його оформлення. Таким чином, відсутність цього документу на час перевірки презюмує його не оформлення.
Остаточний розгляд питання щодо оформленості документів водієм відбувається під час розгляду справи, на який запрошується керівник підприємства - перевізник. Під час розгляду питання накладення адміністративно-господарської санкції перевізник має можливість довести факт оформленості документів шляхом їх предявлення.
Проте, як зазначає відповідач, позивач не скористався наданим йому законодавством правом довести протиправність складеного акту та не надав індивідуальні контрольні книжки водіїв та інші документи, що надані суду, під час здійснення перевірки чи під час вирішення питання притягнення до відповідальності.
Квитко-касовий лист був відсутній та не був оформлений, вимог до форми Відповідачі не встановлюють, необхідність його оформлення його передбачена ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Первіркою також встановлено відсутність квитко-касового листа, необхідність його оформлення його передбачена ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Оформленість та форма квитково-касового листа регулювалася Інструкцію про порядок обліку бланків квитків на проїзд автомобільним транспортом та готівки, отриманої від перевезень пасажирів і багажу затверджену наказом Міністерства транспорту України від 31 травня 2000 року № 279 (далі - наказ № 279), а саме додатком № 13.
Дана інструкція на даний момент втратила чинність. Саме тому наразі на законодавчому рівні не має чітких визначених вимог саме до оформлення квитково- касового листа.
Працівники Укртрансбезпеки відповідно до п.15 Постанови № 1567 не мають права перевіряти оформленість документів під час рейдової перевірки. Відповідно до наданих повноважень вони мають перевіряти лише їх наявність, що згідно матеріалів, справи було вчинено посадовими особами Укртрансбезпеки.
Щодо доводів позивача про те, що Акт за наслідками рейдової перевірки є рішенням субєкта владних повноважень, в якому виявлені порушення та передбачена за них відповідальність, суд зазначає наступне.
Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.
Із наведеного випливає, що внесення службовими особами відповідачів відомостей до акту рейдової перевірки, а також висновки, викладені в акті, не створюють правових наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення для позивача.
Висновки акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.
Таким чином, висновки акта ревізії не є рішеннями суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, а відтак не можуть самі по собі бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства.
Як вбачається з матеріалів справи, усі доводи позивача стосуються висновків у акті рейдової перевірки. Жодні рішення (постанови), за наслідками перевірки в рамках розгляду даної справи не оскаржуються.
За наведених обставин у сукупності, слідує висновок, що відповідачі правомірно реалізували свою компетенцію на здійснення заходів щодо проведення перевірки за наслідком яких склали акт, яким зафіксували виявлені порушення.
Доводи та заперечення учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Приписами ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У статті 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовна заява задоволенню не підлягає.
У відповідності до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат за наслідками розгляду даної прави не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до головного спеціаліста Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_2, головного спеціаліста Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області ОСОБА_3, третя особа - Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області, про визнання дій під час здійснення рейдової перевірки неправомірними , - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 26.12.18

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун