Справа № 826/5927/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5927/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2018 року (справу розглянуто в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві, Апеляційної атестаційної комісії північного регіону, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії відносно позивача;

визнати протиправним та скасувати рішення апеляційної атестаційної комісії північного регіону відносно позивача;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві в частині звільнення позивача;

поновити позивача на посаді молодшого інспектора Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві зі спеціальним званням «старшого сержанта поліції»;

стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 серпня 2001 року ОСОБА_3 було прийнято на службу в органи внутрішніх справ.

07 листопада 2015 року наказом ГУ МВС України в м. Києві № 48 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ України.

07 листопада 2015 року наказом ГУ Національної поліції у місті Києві № 49 о/с позивача було прийнято на службу до Національної поліції України.

25 січня 2016 року наказом ГУ Національної поліції у місті Києві № 74 о/с позивача було звільнено зі служби в Національній поліції України.

Вважаючи наказ про звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, ОСОБА_3 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2017 року було відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві, Апеляційної атестаційної комісії північного регіону, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

У судовому засіданні 07 вересня 2018 року відповідачем було заявлено клопотання про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3.

Cуд першої інстанції, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 826/5927/17, ухвалою від 14 травня 2018 року залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 та зазначив, що позивачем не доведено неможливості звернення до суду із дотриманням строків, визначених чинним процесуальним законодавством.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 вищезазначеної статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржується правомірність наказу про його звільнення зі служби в Національній поліції України.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України. Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, процесуальними нормами закріплено обов'язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

В той же час, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи позов подано у строк, встановлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу № 47 о/с від 25.01.2016 року ОСОБА_3 було звільнено зі служби в Національній поліції України, про що здійснено відповідний запис до трудової книжки позивача (а.с. 9).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, про порушення своїх прав суб'єктом владних повноважень позивач дізнався 25 січня 2016 року, що підтверджується розпискою про отримання трудової книжки, військового квитка та витягу з наказу.

Позовна заява ОСОБА_3 зареєстрована судом першої інстанції 04 травня 2017 року за № 826/5927/17 (а.с. 3).

У тексті позовної заяви, позивач визнає, що строк на звернення до адміністративного суду ним було пропущено, однак звертається до суду першої інстанції із клопотанням про визнання причин пропуску строку поважними та поновлення строку на оскарження наказу про його звільнення № 47 о/с від 25.01.2016 року.

Пропуск строку на звернення до адміністративного суду із позовом ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що з 05 лютого 2016 року він перебував поза межами міста Києва, а саме у місті Полонне Хмельницької області, де здійснював догляд за своєю матір'ю ОСОБА_4, яка потребує стороннього догляду.

До позовної заяви позивач долучив довідку від 14 березня 2017 березня, видану депутатом Полонської міської ради Хмельницької області, в якій зазначається, що ОСОБА_3 у період з 05 лютого 2016 року по 10 лютого 2017 року дійсно проживав без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю матір'ю ОСОБА_4, оскільки вона є пенсіонером та потребує постійного догляду (а.с. 10).

Після дослідження поданої позивачем позовної заяви разом із клопотанням про поновлення строку звернення до адміністративного суду, Окружним адміністративним судом міста Києва постановлено ухвалу від 13 червня 2017 року, якою відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві, Апеляційної атестаційної комісії північного регіону, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії. У тексті вказаної ухвали зазначено, що судом визнано подану позовну заяву та додані до неї матеріали достатніми для відкриття провадження у справі.

Таким чином, за наслідком перевірки позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для повернення позовної заяви, чи відмови у відкритті провадження у справі.

Після прийняття вищезазначеної ухвали про відкриття провадження від 13 червня 2017 року, у судовому засіданні суду першої інстанції 07.09.2017 надійшло клопотання Головного управління Національної поліції у місті Києві про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском позивачем строку на звернення до суду (а.с. 127).

В подальшому, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 826/5927/17, суд першої інстанції ухвалою від 14 травня 2018 року залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 та зазначив, що позивачем не доведено неможливості звернення до суду із дотриманням строків, визначених чинним процесуальним законодавством.

Залишаючи позов ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції послався на ч.ч.3, 4 ст.123 КАС України, якими встановлено: якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду; якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Та обставина, що позивач був звільнений наказом № 47 о/с від 25.01.2016 року і те, що з вказаним наказом він був ознайомлений у той же день, а з даним позовом звернувся лише 04 травня 2017 року вже досліджувалась судом першої інстанції під час перевірки позовної заяви та клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду при вирішенні питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі, та відповідний факт було встановлено до відкриття провадження у справі, а не після відкриття провадження, оскільки жодних додаткових обставин, які б свідчили про пропуск позивачем визначеного процесуальним законодавством строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, після відкриття провадження у справі встановлено не було.

Відтак, це виключає можливість застосування ч.ч.3, 4 ст.123 КАС України для залишення позову без розгляду, оскільки обставина звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом з пропуском встановленого законодавством строку фактично була виявлена судом до відкриття провадження при перевірці позовної заяви на відповідність її вимогам КАС України та дослідження клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а не після відкриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи, що дата ознайомлення ОСОБА_3 з оскаржуваним наказом позивачем визнається та обставини пропуску строку звернення до суду були ним обґрунтовані у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, постановляючи ухвалу від 13 червня 2017 року про відкриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції надає протилежну оцінку одним і тим самим обставинам справи щодо відповідності позовної заяви вимогам встановленим процесуальним законодавством, в частині дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом та поважності причин його пропуску.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у місті Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у місті Києві, Апеляційної атестаційної комісії північного регіону, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2018 року - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2018 року - скасувати та направити справу до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 22.12.2018

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма