Справа № 448/434/17
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/434/17
Провадження № 2-а/448/36/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19.11.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Шегинській Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1

та представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 митниці ДФС України, третя особа в.о. заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що постановою в.о.заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 від 03.03.2017р. у справі про порушення митних правил №4949/20908/16 її (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Вважає, що відсутні підстави для висновку про порушення нею митних правил, що передбачене, ч.3 ст.470 МК України, оскільки вона (позивач) не вчиняла тих протиправних дій, які ставляться їй у провину. А винесена відносно неї постанова є протиправною, необґрунтованою і такою, що не відповідає вимогам митного законодавства України.

Вказує, що із зазначеної постанови слідує, що 14.02.2016р. о 18.48 год. через митний пост «Краковець» ОСОБА_3 митниці, зокрема через канал «зелений коридор» нею (позивачем) ввезено на митну територію України транспортний засіб марки «VW PASSAT» VIN WVWZZZ31ZKB000700, реєстр.номер RZ 29453 в митному режимі «транзит». Та її (позивача) притягнуто до відповідальності із накладенням адміністративного стягнення за те, що зазначений вище транспортний засіб не виїхав за межі України у передбачений ст.95 МК України десятиденний строк.

Стверджує, що 14.02.2016р. вона (позивач) не керувала жодним транспортним засобом, в тому числі транспортним засобом марки «VW PASSAT» та не ввозила жодних автомобілів на митну територію України, оскільки керувати транспортними засобами взагалі не вміє та не має посвідчення водія. Вказаний транспортний засіб ввозив водій - невідомий їй чоловік, а вона була лише пасажиром вказаного автомобіля. Відповідач же, не зясувавши фактичних обставин справи та особи водія транспортного засобу, безпідставно та необґрунтовано переклав всю провину на неї.

Крім того, покликається на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України не відноситься до триваючих порушень митних правил, а адміністративне стягнення за ч.3 ст.470 МК України накладено на неї з порушенням шестимісячного строку з дня вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.467 МК України правопорушення.

З огляду на наведене просить визнати протиправною та скасувати спірну постанову від 03.03.2017р. в справі про порушення митних правил №4949/20908/16 та закрити провадження по справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 митниці ДФС подав до суду заперечення, у якому зазначив, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України, відповідно до інформації, отриманої листом ДФС від 06.02.2017р. №2627/7/99-99-20-03-17 з використанням можливостей інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система Аркан) встановлено, що саме позивачем ОСОБА_1 ввезено 14.02.2016р. на митну територію України автомобіль, який у встановлений ст.95 Митного кодексу України (далі МК України) строк не доставлений до митного органу, що і стало підставою для винесення стосовно останньої оскаржуваної постанови. При цьому позивачем ОСОБА_1 не надано ні відповідачу, ні суду, жодних документів на підтвердження того, що нею не ввозився вищевказаний транспортний засіб на митну територію України. Також покликався на те, що правопорушення, передбачене ст.470 МК України, може бути виявлене посадовими особами митниці безпосередньо під час переміщення через митний кордон чи митного оформлення, тощо; правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, є триваючим; вчинене позивачем правопорушення виявлене 15.11.2016р. і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення; відповідачем не пропущено передбаченого ст.467 МК України шестимісячного строку з дня виявлення вчиненого позивачем правопорушення та 03.03.2017р. на позивача правомірно, з дотриманням передбачених законом строків, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Вважає, що позивача ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить відмовити їй у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги з мотивів, що викладені в позовній заяві.

Відповідач представник ОСОБА_3 митниці ДФС та третя особа в.о. заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату та час слухання справи, а також не надіслали клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторони позивача, показання свідка ОСОБА_5 та дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист законним шляхом.

Завданням адміністративного судочинства, як вказується у ч.1 ст.2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до ст.319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У кожному випадку виявлення факту порушення митних правил, посадова особа, яка виявила дане правопорушення, зобов'язана скласти протокол про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути заведена тільки в тому випадку, коли є достатні дані, які свідчать про наявність ознак правопорушення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що 15.11.2016 року відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил та розпочата справа про порушення митних правил за ознаками вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України. Постановою в.о. заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 від 03.03.2017р. в справі про порушення митних правил №4949/20908/16 встановлено, що 14.02.2016р. о 18 год. 48 хв. через митний пост «Краковець» ОСОБА_3 митниці ДФС каналом позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор») громадянин України ОСОБА_1 ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «VW PASSAT» VIN WVWZZZ31ZKB000700, реєстр.номер RZ 29453 в митному режимі «транзит». Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної України станом на 15.11.2016р. не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства не поміщений. Таким чином, ОСОБА_6 перевищила встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більш ніж на 10 днів.

Цією ж постановою в.о. заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_4 від 03.03.2017р. в справі про порушення митних правил №4949/20908/16 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.381 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні, зокрема, бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами ч.2 ст.95 МК України передбачено, що до строків, зазначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України. Проте, всупереч ст.192 МК України та розділу VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, позивач до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у звязку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та і його ремонту не звернулася. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб у відповідності до вимог ст.460 МК України ОСОБА_1 не надала. Таким чином, позивач не доставила автомобіль марки «VW PASSAT» VIN WVWZZZ31ZKB000700, реєстр.номер RZ 29453, до митного органу призначення, чим перевищила встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб. Отже, в діях позивача наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст.470 МК України.

Щодо тверджень позивача в частині того, що вона не ввозила легкового автомобіля марки «VW PASSAT» VIN WVWZZZ31ZKB000700, реєстр.номер RZ 29453, на митну територію України, не надавала митному органу жодних документів та дозволу на ввезення вказаного автомобіля, то такі є безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно пункту 7 розділу І «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, (далі Правила №118) встановлено, що власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Згідно пункту 9 Правил №1118 не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Отже, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Також, відповідно до п.3.1 ч.3 Розділу ІV Правил №118, у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територією України транспортного засобу, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом транспортного засобу, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого транспортного засобу здійснюється в усній формі.

Щодо покликань позивача про вчинення щодо неї третьою особою незаконних дій, що полягали у ввезенні на її імя та без її згоди автомобіля з іноземною реєстрацією та внесення службовими особами митного органу завідомо неправдивих відомостей до електронних журналів пунктів пропуску, то такі не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на те, що стороною позивача не надано жодних доказів в підтвердження зазначених обставин. У матеріалах справи відсутні і відомості щодо факту звернення позивачки ОСОБА_1 у правоохоронні органи з приводу зазначеної події. Крім того, згідно з ч.6 ст.78 КАС України підставою для звільнення від доказування може бути вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що дійсно 14.02.2016р. в вечірній час вона та ОСОБА_1 прямували в Україну через митний пост «Краковець» ОСОБА_3 митниці. Свідок ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 перетинали кордон України в різних автомобілях та їй, свідку, достеменно відомо, що у позивачки відсутнє посвідчення водія та керувати автомобілем вона не вміє.

Твердження позивача ОСОБА_1, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_5 щодо відсутності у неї права на керування транспортним засобом не можна вважати обґрунтованими, оскільки наявність права на керування транспортним засобом не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Відсутність у позивача посвідчення водія на право керування транспортним засобом не спростовує факту ввезення нею на територію України транспортного засобу, оскільки з її слів вона перетинала кордон у присутності інших осіб, що не виключає обєктивних можливостей залучити для ввезення в Україну автомобіля одного із цих осіб в якості водія, чого не заборонено законодавством України.

Суд звертає увагу і на те, що позивач не заперечувала самого факту свого перетину кордону в цьому транспортному засобі, оскільки це чітко зазначено у її власноручному поясненні від 15.11.2016р., а також вбачається з витягу інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «АРКАН» щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано доказів, що у вказаному автомобілі марки «VW PASSAT» VIN WVWZZZ31ZKB000700, реєстр.номер RZ 29453, вона перебувала виключно у якості пасажира, та про оформлення даного автомобіля на її ім'я, їй не було відомо.

Суд наголошує, що необізнаність особи, яка ввезла автомобіль на територію України, про теперішнє місцезнаходження автомобіля не звільняє її від відповідальності за вчинення правопорушення за частиною 3 статті 470 МК України.

Щодо доводів сторони позивача про порушення митним органом строку накладення стягнення за порушення митних правил, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

За змістом частини 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що перелік триваючих правопорушень, визначений у ст. 467 МК України, не є вичерпним.

Суд відзначає, що триваючими визначаються правопорушення, які почались з протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання покладеного законом обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, тобто коли особа, або не виконує конкретний цей обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Отже, використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку, а відтак, виявивши вказане порушення 15 листопада 2016 року та приймаючи 03 березня 2017 року постанову, адміністративне стягнення за порушення митних правил накладене відповідачем в межах строку, передбаченого ст. 467 Митного кодексу України, а саме не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

При цьому, станом на момент виявлення правопорушення, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини 1 ст. 95 Митного кодексу України, виконаний не був, що також не спростовано позивачем.

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов'язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.10.2108р. по справі №448/234/16-а.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи суд приходить до переконання, що посадовою особою митного органу правомірно було прийнято рішення про наявність в діях позивача складу правопорушення, внаслідок чого винесено постанову про порушення митних правил. Відповідач довів правомірність своїх дій. Натомість позивач не довів тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.6, 9, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 митниці ДФС України, третя особа в.о. заступника начальника ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.286, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя ОСОБА_7