Справа № 809/1111/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2391/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 2 ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі № 809/1111/18 (рішення ухвалено в м. Івано-Франківську, головуючий суддя Кафарський В.В., рішення складено в повному обсязі 03.09.2018) за адміністративним позовом Приватної фірми «Богдан і К», третя особа ОСОБА_3 державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Долинському, Калуському, Рогатинському, Рожнятівському районах та м. Болехові ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування припису від 24.05.2018,

в с т а н о в и в:

Приватна фірма «Богдан і К» 27.06.2018 звернулася в суд із адміністративним позовом до державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Долинському, Калуському, Рогатинському, Рожнятівському районах та м. Болехові ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.07.2018 просила визнати протиправним та скасувати припис від 24.05.2018, реєстраційний номер №373/0/19/8-18-ДК/0074/03/01/-18.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області за №373/0/19-18-ДК/0074/03/01/-18 від 24.05.2018.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України не мала права укладати договір підряду від 19.12.2016 №19/16/2 з позивачем на виконання будь-яких робіт на земельній ділянці площею 40,0407 га (кадастровий номер :03:001:0003) так як не є належним користувачем такої земельної ділянки, оскільки право користування у визначеному законом порядку за нею не зареєстровано.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що апелянту з 2016 року було відомо про залучення ОСОБА_3 державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до виконання робіт з обробітку грунту та виконання інших сільськогосподарських операцій підрядників. В грудні 2016 року договір підряду було укладено з ними. Цей договір не містив порушень чинного законодавства, тому не був оскаржений ні компетентними органами, ні іншими зацікавленими особами. До перевірки в 2018 році вони на протязі 2017 року надавали ОСОБА_3 державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України різного роду послуги та отримував за них винагороду. Такі послуги в 2017 році надавались і на спірній земельній ділянці по цій справі.

В наданих суду поясненнях ОСОБА_3 державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ні відповідач, ні апелянт не надали суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції докази того, що спірною земельною ділянкою користувалась інша особа, а не вони. Вважають безпідставним твердження апелянта про те, що вони не мали права укладати договір підряду на виконання будь-яких робіт на земельній ділянці, так як не є належним користувачем.

У судовому засіданні представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 18.04.2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Долинському Калуському, Рогатинському, Рожнятівському районах та м. Болехові ОСОБА_4, проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельних ділянок, що знаходяться на території села ОСОБА_5 Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, про що складено ОСОБА_1 обстеження земельної ділянки за №152/0/92-18ДК/152/АО/10/01-18 (т. 1 а.с. 75-76) та ОСОБА_1 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.2018 (т. 1 а.с. 68-69).

Перевіркою встановлено, що земельна ділянка площею 40,0407 га (кадастровий номер :03:001:0003), яка розташована на території ОСОБА_5 Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, на момент обстеження самовільно зайнята шляхом товарного сільськогосподарського обробітку ПФ «Богдан і К».

Враховуючи виявлене порушення, беручи до уваги акт обстеження земельної ділянки за №152/0/92-18ДК/152/АО/10/01-18 та ОСОБА_1 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.2018, а також ознайомившись з умовами договору підряду за №19/16/2 від 19.12.2016 та додатковою угодою від 22.12.2017, відповідачем 1, складено протокол про адміністративне правопорушення від 24.05.2018 за №373/0/92-18-ДК/0094П/07/01/-18.

24.05.2018 інспектором винесено припис за №373/0/19-18-ДК/0074/03/01/-18, яким зобовязано посадову особу позивача в 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства згідно чинного законодавства.

Не погоджуючись із винесеним приписом позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржений припис про усунення порушень вимог земельного законодавства за №373/0/19-18-ДК/0074/03/01/-18 від 24.05.2018 винесено без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, та як наслідок, є протиправним та підлягає до скасування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 за №15 встановлено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до пунктів 30, 31 частини 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії картографії та кадастру від 17.11.2016 за №308, Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття.

Частиною 6 вказаного Положення визначено повноваження посадових осіб управління Держгеокадастру в області. Зокрема, пунктом 1 визначено, що посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.

18.04.2018 року інспектором проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельних ділянок, що знаходяться на території села ОСОБА_5 Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, про що складено ОСОБА_1 обстеження земельної ділянки за №152/0/92-18ДК/152/АО/10/01-18 (т. 1 а.с. 75-76) та ОСОБА_1 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.2018 (т. 1 а.с. 68-69).

В результаті перевірки встановлено, що земельна ділянка площею 40,0407 га (кадастровий номер :03:001:0003), яка розташована на території ОСОБА_5 Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, на момент обстеження самовільно зайнята шляхом товарного сільськогосподарського обробітку ПФ «Богдан і К».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що такі висновки інспектора не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, всі роботи, які здійснювались ПФ «Богдан і К» на вищевказаній земельній ділянці площею 40,0407 га (кадастровий номер :03:001:0003), проводились на підставі Договору підряду №19/16/2 від 19.12.2016 та додаткових угод до договору, за яким позивач (Підрядник) зобовязується надати ОСОБА_3 державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (Замовник) комплекс послуг та робіт в процесі виробництва сільськогосподарської продукції Замовником на сільгоспугіддях Замовника, а Замовник зобовязується прийняти виконані роботи і оплатити вартість послуг Підрядника.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_3 державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, укладаючи договір підряду за №19/16/2 від 19.12.2016, діяла правомірно, оскільки протягом тривалого часу користувалась земельною ділянкою площею 40,0407 га (кадастровий номер :03:001:0003), яка розташована на території села ОСОБА_5 Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою про кількісні характеристики земельної ділянки за №02-11/505 від 27.07.2018, виданою міськрайонним управлінням у Коломийському районі та м. Коломия Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (т. 2 а.с. 98) та довідками про кількісні характеристики земельної ділянки за період з 2008 по 2016 роки (т. 2 а.с. 91-97).

Колегія суддів вважає, що на момент укладення договору підряду, умови такого договору було дотримано, а позивач жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, відображені в ОСОБА_1 перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки за №375/0/92-18-ДК/375/АП/09/01/-18 від 18.04.2018, так як всі дії вчиняв на виконання вищевказаного договору, який є чинним і його виконання не заперечується сторонами.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач, встановивши порушення вимог земельного законодавства, міг застосувати певні види зобовязань чи стягнень лише відносно ОСОБА_3 державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України як особи, яка здійснювала всі дії по відношенню до спірної земельної ділянки як Замовник, і лише за умови доведення неправомірного використання ним земельної ділянки до моменту проведення реєстрації речового права на неї в квітні 2018 року.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 передбачено, зокрема, обов'язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб тощо.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності, а також громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Використання терміна «набувають», що означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь», після набрання чинності статтею 92 Кодексу свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках за станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Тому підстав визнавати статтю 92 Кодексу неконституційною немає.

Згідно приписів ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України (враховуючи перетворення установи в історичному проміжку) спірною земельною ділянкою користувалась з 1956 року, що підтверджується наказом по Міністерству радгоспів Української РСР №195 від 18.05.1956, ОСОБА_1 від 31.01.1957 (т. 2 а.с. 54, 61).

Також судом встановлено, що факт належного користування земельною ділянкою площею 40,0407 га (кадастровий номер :03:001:0003), яка розташована на території села ОСОБА_5 Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 державною сільськогосподарською дослідною станцією Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, підтверджується довідкою про кількісні характеристики земельної ділянки за №02-11/505 від 27.07.2018, виданою міськрайонним управлінням у Коломийському районі та м. Коломия Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (т. 2 а.с. 98) та довідками про кількісні характеристики земельної ділянки за період з 2008 по 2016 роки (т. 2 а.с. 91-97).

Відповідно до приписів ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з цим положення ст. 141 Земельного кодексу України не містять серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, яке виникло до набрання законної сили Земельного кодексу України від 25.10.2001, відсутність державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що на момент укладення договору підряду з позивачем ОСОБА_3 державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України мала право користування на законних підставах та фактично користувалась земельною ділянкою площею 40,0407 га (кадастровий номер :03:001:0003), яка розташована на території села ОСОБА_5 Пядицької сільської ради обєднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.04.2018 по справі № 916/2675/15.

Окрім цього, відповідачем не долучено доказу, який вказує на самовільне зайняття Приватною фірмою «Богдан і К» згаданої вище земельної ділянки.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пункту 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Як видно з матеріалів справи, в оскаржуваному приписі від 24.05.2018 за № 373/0/19-18-ДК/0074/03/01/-18 зазначено: «в тридцятиденний термін усунути порушення згідно чинного законодавства» (а.с. 32).

Проте, жодних посилань на те, яке саме правопорушення необхідно усунути, який плановий чи позаплановий захід державного контролю здійснювали посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та підстави даної перевірки не вказано, що не спростовано скаржником у судовому засіданні.

Оформлення припису у вигляді загальних формулювань встановлених порушень норм законодавства без конкретного опису такого порушення та вимога про усунення порушень норм законодавства без зазначення конкретних дій, які повинна вчинити особа, є недопустимими, з врахуванням обовязку його виконання особою, якій спрямована вказана вимога та можливості притягнення її до відповідальності за невиконання вимог цього припису.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів зазначає, що оскаржуваний припис від 24.05.2018 за № 373/0/19-18-ДК/0074/03/01/-18 винесено без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак, є протиправним та підлягає до скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі № 809/1111/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 28.12.2018