Справа № 817/1039/18
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1776/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Чопко Ю. Т.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року у справі № 817/1039/18 (рішення ухвалене о 12:06 год. у м. Рівне судом у складі головуючого судді Жуковської Л. А., повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2018 року) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 В.) звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Укртрансбезпеки у Волинській області, в якому просила визнати протиправним і скасувати розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 31 січня 2018 року № 0010610.

Позовні вимоги обґрунтовувала посиланням на те, що відповідач протиправно розрахував їй плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування для великовагових/великогабаритних транспортних засобів на суму 1654.38 євро, оскільки місце здійснення габаритно-вагового контролю її транспортного засобу не було належним чином облаштоване; відповідачем не було надано інформації про зважувальне обладнання, яке використовувалося під час визначення габаритно-вагових параметрів належного їй транспортного засобу; розрахунок плати за проїзд проведено всупереч вимогам пункту 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити її позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві. Також вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач розраховуючи їй плату за проїзд транспортного засобу протиправно включив до такого розрахунку усю відстань перевезення вантажу, яку водій повинен був проїхати, а не фактично пройдену відстань до моменту габаритно-вагового контролю.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримавши подану нею апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом від 25 січня 2018 року № 68 затверджено графік проведення територіальними органами Державної служби України з безпеки на транспорті рейдових перевірок у період з 29 січня 2018 року по 04 лютого 2018 року.

Відповідно до вказаного графіку 31 січня 2018 року відповідачем була проведена рейдова перевірка, за результатами якої встановлено, що позивач здійснював перевезення вантажу (техсировини для ВТП, сосни), транспортним засобом марки DAF з м. Дубровиця, Рівненської області у м. Камянка-Бузька, Львівської області з перевищенням нормативно-вагових параметрів без дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами України, про що був складений відповідний акт.

Також цього дня відповідачем були складені довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, чек зважування № 10999, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до яких навантаження вказаного вище транспортного засобу становило 44.95 т при нормативно допустимому 40 т (перевищення параметрів на 12.4%).

На підставі вказаних документів відповідачем був здійснений розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 31 січня 2018 року № 3, яким позивачу визначено плату за проїзд на суму 1654.38 євро, що на день проведення розрахунку становило 46337.18 грн.

Не погодившись із вказаним розрахунком позивач оскаржив його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що здійснений відповідачем розрахунок є правильним, а обставини на які посилається позивач не підтверджені належними та допустимими доказами.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), Порядком № 879, Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до положень частин першої, другої, четвертої статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху; робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пунктів 16, 18 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі предявлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту.

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Відповідно до положень пунктів 28, 30, 31-1 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобовязаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Відповідно до пункту 3 Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пункту 4 Правил рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством встановлені певні особливості перевезення вантажу великоваговими та/або великогабаритними транспортними засобами. Перевезення вантажу з перевищенням хоча б одного із габаритних або вагових обмежень встановлених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху здійснюється на підставі відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документа про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, яка розраховується за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Як видно з матеріалів справи перевезення вантажу здійснювалося позивачем з перевищенням вагових обмежень вказаного транспортного засобу на 12.4% (перевищення загальної маси становило 44.95 т при нормативно допустимому 40 т, перевищення на одиночну вісь становило 12.75 т при нормативно допустимому 11 т, перевищення на строєні осі становило 25.25 т при нормативно допустимому 22 т) та без відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентними уповноваженими органами.

Відтак відповідачем правомірно було розраховано позивачу плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу з урахуванням вказаних вище перевищень.

Щодо посилання позивача на те, що відповідачем не було надано інформації про зважувальне обладнання, яке використовувалося під час визначення габаритно-вагових параметрів належного їй транспортного засобу, то слід зазначити, що таке не заслуговує на увагу, оскільки вага пересувна автомобільна типу CHEKLODE FREEWEIGH (виробник "CENTRAL WEIGHING", Англія) пройшла повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки № 34-00/2652 від 30 червня 2017 року, який є дійсним до 30 червня 2018 року.

Щодо посилання позивача на те, що плата за проїзд належного їй транспортного засобу розрахована з урахуванням усієї відстані (273 км), а не фактично пройденої ним відстані до моменту габаритно-вагового контролю, то таке є безпідставним, виходячи з наступного.

Зі змісту пунктів 28, 30, 31-1 Порядку № 879 випливає, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування залежить від протяжності маршруту. При цьому, пункт 31-1 Порядку № 879 лише уточнює, що, за відсутності дозволу на проїзд, плата за проїзд має бути визначена незалежно від того виконав транспортний засіб маршрут чи тільки має намір його виконати.

Враховуючи те, що скаржник взагалі не мав дозволу на рух великовагового транспортного засобу на зазначеному маршруті (з м. Дубровиця, Рівненської області у м. Камянка-Бузька, Львівської області), відповідачем правомірно розраховано плату за проїзд за всю відстань маршруту, а не за її частину.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року у справі № 817/1039/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, визначених пунктом 2 частини пятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст постанови виготовлено 28.12.2018 року