Справа № 240/5102/18
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 грудня 2018 року м. Житомир справа № 240/5102/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токарева М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання донарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості домоволодіння,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність та зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації здійснити нарахування та виплатити їй недоотриману індексацію вартості житлового будинку №20 по вул.Зарічна в с.м.Фосня Овруцького району Житомирської області із застосуванням коефіцієнтів 1,18 та 1,34.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 19.10.2007 була поставлена в чергу для отримання компенсації вартості житлового будинку. З метою отримання компенсації за втрачене нерухоме майно з нарахуванням проведеної індексації з коефіцієнтом 1,18 та 1,34 позивач звернулася до відповідача із заявою, у чому їй було відмовлено посилаючись на Постанову КМУ від 18.11.2009 №1243, якою не передбачено нарахування такої індексації. Позивач вважає, таку відмову неправомірною оскільки вона перебуває на черзі для отримання компенсації з 23.10.2009, тобто до набрання чинності постановою КМУ №1294 і її не отримала після набрання чинності постановою КМУ № 1243 від 18.11.2009 року з вини державного органу.
Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.
Відповідач, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не направив .
Із листа Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації від 09.08.2018 № 07-3119 слідує, що ОСОБА_1 перебуває в черзі на виплату компенсації за втрачене домоволодіння, виплата не проведена.
Водночас щодо збільшення розміру компенсації за втрачене домоволодіння в листі від 31.01.2018 вказано, що Порядком виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1243 від 18.11.2009, не передбачено нарахування управлінням грошової індексації вартості домоволодінь до сум, визначених судом.
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив їй у проведенні нарахування індексації невиплаченої компенсації, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII.
Відповідно до ст. 35 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, компенсація громадянам за втрачене у зв'язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 цього Закону майно включає, зокрема: грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.
На час постановки позивача на чергу для виплати компенсації громадянам за майно, втрачене у зв'язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням, передбаченої вказаною статтею Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій був визначений у Положенні про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 755.
Згідно зі абз. 1-2 пункту 8 Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 755 (чинного на момент постановляння позивача на чергу для виплатити компенсації, далі - Положення), у разі коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації. Розмір нарахованої грошової компенсації також підлягає перерахунку, якщо заява про здачу належного на праві власності майна була подана згідно з пунктами 4 і 6 цього Положення до місцевого органу виконавчої влади до дати набрання чинності нормативним актом про індексацію вартості житла, але фактично компенсація не була виплачена, нарахована за здане майно з вини державного органу або не отримана переселенцем чи спадкоємцем з поважних причин (перебування на стаціонарному лікуванні, у тому числі на примусовому, у тривалому відрядженні, відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, а також смерть - до набуття спадкоємцем права на спадщину).
Також суд наголошує, що в силу приписів пункту 8 Положення індексація житлового фонду застосовувалася при виплаті компенсації. Проте виплата компенсації позивачу не проведена по даний час.
Отже, розмір нарахованої компенсації підлягав перерахунку до виплатити з урахуванням коефіцієнтів інфляції вартості житлового фонду.
Втім, з 28 листопада 2009 року постанова Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій" втратила чинність, згідно зі п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 р. N 1243.
Одночасно, 28.11.2009, набрав чинності новий Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 р. N 1243.
У пункті першому Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 р. N 1243, визначено, що дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.
Поряд з цим, положення Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 р. N 1243, не передбачають врахування індексації вартості житлового фонду для визначення розміру компенсації.
Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Пунктом третім частини першої статті 13 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII визначено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.
Отже, позивач має право на отримання грошової компенсації - відшкодування вартості жилого будинку в повному розмірі, за цінами, встановленими на момент припинення права власності.
Беручи до уваги наведене, а також те, що позивачем грошова компенсація не отримана ні під час дії приписів Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 р. N 755, ні після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 р. N 1243, з вини державного органу, суд приходить до переконання, що на період з часу постановки для отримання компенсації до 28.11.2009 слід застосовувати норми Положення, зокрема пункту 8, якими передбачено врахування індексації вартості житлового фонду для визначення розміру компенсації.
Крім того, суд звертає увагу на те, що Положення не містило норм, які б обмежували нарахування відповідачем індексації вартості домоволодінь до сум, визначених судом.
Натомість зміст Положення та Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 № 936, свідчать на користь висновку, що саме до компетенції Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації належить проведення індексації сум, які підлягають виплаті позивачці.
З огляду викладене, суд вважає, що не отримана позивачем компенсація повинна була бути проіндексована з урахуванням індексації вартості житлового фонду згідно нормативних актів, прийнятих до 28.11.2009.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).
За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не подав та про причини не подання відзиву суд не повідомив, а тому у відповідності до приписів ч. 4 с.159 КАС України судом ці дії кваліфікуються як фактичне визнання позову.
Беручи до уваги приписи зазначених норм, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд визнає протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації щодо відмови в нарахуванні і виплаті позивачу індексації вартості втраченого житлового будинку та зобов'язує відповідача здійснити перерахунок компенсації вартості домоволодіння №20 по вул.Зарічна в с.м.Фосня Овруцького району Житомирської області з урахуванням коефіцієнтів вартості житлового фонду 1,18 та 1,34.
Таким чином, позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації щодо відмови в нарахуванні і виплаті ОСОБА_1 індексації вартості втраченого житлового будинку.
Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації здійснити перерахунок ОСОБА_1 компенсації вартості домоволодіння, а саме житлового будинку №20 по вул.Зарічна в с.м.Фосня Овруцького району Житомирської області з урахуванням коефіцієнтів вартості житлового фонду 1,18 та 1,34.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева