Справа № 813/2417/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1209/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Шавель Р.М.,

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача Барнич Т.В.

прокурор Майорчак В.М.

представник відповідача Дунас О.М.

представники ТзОВ «Архібуд» Барбадин-Дунець Н.М.

представник ГО «Правозахисний Центр

імені генерала УНР Володимира Сікевича» Сікевич Н.В.

представник ЛМР Піскун О.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Архібуд» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року у справі № 813/2417/17 (головуючий суддя Кухар Н.А., судді Грень Н.М., Хома О.П. м. Львів, проголошено 11:58:48) за позовом Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Архібуд», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - «Правозахисний Центр імені генерала УНР Володимира Сікевича», Львівська міська рада про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Архібуд», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - громадська організація «Правозахисний Центр імені генерала УНР Володимира Сікевича», Львівська міська рада, у якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Бірака Євгенія Васильовича обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 06 лютого 2017 року індексний номер: 33721246 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Архібуд» () на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Позов обгрунтовує тим, що 06 лютого 2017 року державним реєстратором обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» було прийнято рішення про реєстрацію за ТОВ «Архібуд» на земельній ділянці по вул. Довбуша, 15 об`єкт незавершеного будівництва. Під час реєстрації об`єкта незавершеного будівництва не зазначено ні ступінь збудованого, ні точне місце розташування майна, що не виключає можливість продовження забудовниками будівельних робіт та ймовірність, що будівельні роботи, які виконано після 6 лютого 2017 року були виконані до цієї дати. Відповідно до договору оренди землі 11 грудня 2008 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 передавалась для будівництва житлового кварталу. Зазначає, що дозвіл на будівництво від 26 травня 2011 року виданий на будівництво готельно-рекреаційного комплексу. У лютому 2017 року до прокуратури регіону звернулася громадська організація «Правозахисний центр імені генерала УНР Володимира Сікевича» з приводу реєстрації ТОВ «Архібуд» права власності на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , долучивши до звернення інформаційну довідку державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07 лютого 2017 року. Із вказаної довідки вбачається, що заявником ТОВ «Архібуд» при державній реєстрації права власності подано ухвалу Львівської міської ради від 08 липня 2010 року. Даною ухвалою внесено зміни до ухвали від 05 липня 2007 року № 1023 «Про затвердження ТзОВ «Архібуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. О. Довбуша, 15 у м. Львові. У пункті 1 слова «для будівництва кварталу житлової забудови» замінено словами «для будівництва готельно-рекреаційного комплексу». Пунктом 2 ухвали Львівської міської ради від 08 липня 2010 року ТОВ «Архібуд» зобов`язано внести зміни до технічної документації на земельну ділянку та договору оренди землі. Зазначають, що рішення органу місцевого самоврядування не є правовстановлюючим та дозвільним документом. Приступати до будівництва готельно-рекреаційного комплексу ТОВ «Архібуд» могло тільки після внесення змін до договору оренди та його державної реєстрації. Вказує, на те, що ТОВ «Архібуд» вимоги ухвали Львівської міської ради № 3759 від 08 липня 2010 року не виконало, зміни у договір оренди не внесло, вказані зміни не пройшли необхідної процедури державної реєстрації, а тому на даний момент діють положення договору, який пройшов державну реєстрацію, а саме надання в оренду земельної ділянки по вул. Довбуша 15 з метою будівництва житлового кварталу. Під час здійснення державної реєстрації порушено права держави, так як земельну ділянку загальною площею 2,8939 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер № :01:009:0017 витребувано на користь держави в особі КМУ , відповідно до постанови Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 року у справі за № 5015/2804/12.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.09.2018 р. у справі № 813/2417/17 позов Заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Бірак Євгенія Васильовича від 06 лютого 2017 року, індексний номер 33721246 про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Архібуд» на об`єкт нерухомого майна - незавершене будівництво на вул. Довбуша, 15 у м. Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Архібуд» подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

Апелянт скаргу мотивує тим, що для реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою м. Львів. вул. Довбуша, 15, ТзОВ «Архібуд» було подано всі необхідні документи. Подані документи для реєстрації на момент реєстрації не були скасовані та були чинними. Крім того, зазначає, що комплектна трансформаторна підстанція (КТП) не містить обов`язкових ознак нерухомого майна, визначених ст. 181 ЦК України, оскільки її можливо перемістити і це призведе до її знецінення та зміни її призначення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

13 липня 2005 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 258-р «Про затвердження переліку нерухомого військового майна Держприкордонслужби, яке може бути відчужено»

01 березня 2007 року ухвалою Львівської міської ради № 612 погоджено ТзОВ «Архібуд» місце розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки площею 2, 945 га на АДРЕСА_1 в оренду строком на 10 років для будівництва об`єктів архітектурної діяльності, відповідно до погодженого у встановленому порядку містобудівного обґрунтування за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання - землі змішаного використання.

05 липня 2007 року ухвалою Львівської міської ради № 1023 затверджено ТзОВ «Архібуд» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки площею 2,8317 га на АДРЕСА_1 в оренду терміном на 10 років для будівництва кварталу житлової забудови за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання - землі житлової забудови.

04 грудня 2008 року ухвалою Львівської міської ради № 2260 «Про внесення змін та доповнень до ухвали міської ради від 05.07.2007 року №1023» доповнено вказану ухвалу п.1 наступного змісту: «Вилучити за згодою з користування військового містечка №301а військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України земельну ділянку площею 2,8939 га на АДРЕСА_1 та перевести до земель міста»; слова: «площею 2,8317 га» замінено словами: «площею 2,8939 га», слова «за рахунок земель промисловості транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення» замінено словами: «перевівши із земель транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення до земель житлової та громадської забудови».

11 грудня 2008 року між Львівською міською радою, в особі директора департаменту містобудування Павліва А.П., (Орендодавець) та ТзОВ «Архібуд» (Орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого Орендодавець, на підставі ухвали Львівської міської ради № 899 від 07.06.2007 року «Про затвердження Положення про організацію, проведення та оформлення купівлі - продажу у власність або надання в оренду земельних ділянок несільськогосподарського призначення у м. Львові», та ухвали Львівської міської ради № 1023 від 05.07.2007 року «Про затвердження ТзОВ «Архібуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1 » № 2260 від 04.12.2008 року «Про внесення змін та доповнень до ухвали міської ради від 05.07.2007 року № 1023», надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у АДРЕСА_1 для будівництва кварталу житлової забудови. В оренду передається земельна ділянка, кадастровий № :01:009:0017, загальною площею 2,8939 га, у тому числі під забудовою - 0, 0909 га, під твердим покриттям - 0,1013 га, під озелененням - 2,7017 га.

З матеріалів справи вбачається, що заява про державну реєстрацію права власності була подана ОСОБА_2 01.02.2017 року, що підтверджується карткою прийому заяви № 79322557.

06 лютого 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Біраком Є.В., було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33721246 згідно якого вирішив, провести державну реєстрацію права власності, форма власності приватна на незавершене будівництво, кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0017 за суб`єктом Товариство з обмеженою відповідальністю «Архібуд».

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний реєстратор Бірак Євгеній Васильович Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» діяв не у відповідності до встановлених прав та обов`язків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними та зробленими з повним з`ясуванням всіх обставин справи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 надав конституційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Конституційний Суд України зазначив, що КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Крім того, Конституційний Суд України в Рішенні № 6-зп від 25 листопада 1997 року сформулював правову позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має бути поступовою тенденцією, спрямованою на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю й обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень (пункт 2 мотивувальної частини). Ця правова позиція кореспондується з положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо ефективного засобу юридичного захисту від порушень, вчинених особами, які здійснюють свої офіційні повноваження.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, приймаючи вказане рішення, порушив вимоги чинного законодавства, зокрема Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1952-IV) щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Отже, предметом доказування в цій справі є обставини, що підтверджують законність чи незаконність прийнятого відповідачем рішення, яке за своєю юридичною природою є рішенням суб`єкта владних повноважень та повинне прийматися в порядку, на підставі та у спосіб, визначені законом.

Незважаючи на те, що оскаржувані реєстраційні дії були вчинені за заявою третьої особи, втручання в права позивача було здійснено державним реєстратором шляхом прийняття оскаржуваного рішення без дотримання встановленої законом процедури.

Відтак дослідженню в цій справі підлягають владні, управлінські рішення відповідача щодо державної реєстрації речових прав, прийняті/вчинені відповідачем як суб`єктом владних повноважень.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом № 1952-IV.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 11 цього Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, державний реєстратор є суб`єктом владних повноважень, а правовідносини, які виникають між ним та заявником прав чи їх обтяжень - публічно-правовими. Захист прав та інтересів відповідного заявника від порушень з боку цього суб`єкта владних повноважень, якщо ці порушення полягають, наприклад, у перевищенні повноважень, тнедотриманні строків, процедури, умов та інших визначених законом особливостей вчинення реєстраційних дій, є завданням адміністративного судочинства та має відбуватися у відповідному порядку.

Позивач обґрунтовує незаконність відповідної реєстраційної дії саме порушенням з боку державного реєстратора під час її здійснення, то така вимога не є похідною від будь-якої іншої вимоги, а є основною вимогою і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Речові права та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації встановлені статтею 4 Закону № 1952. Згідно із частиною першою вказаної статті Закону, державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності та речові права, похідні від права власності, в тому числі право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Частиною третьою статті 10 Закону № 1952-IVпередбачено, що державний реєстратор: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; - перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; - під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; - під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законодавець поклав на відповідних посадових осіб обов`язок під час реєстрації перевіряти відповідність нормам законодавства форми правочинів, відсутність суперечності зареєстрованих прав і тих, що подаються до реєстрації, та в деяких випадках - факт виконання умов правочину. Зазначене свідчить, що реєстрація прав на нерухоме майно не є автоматичною, здійснюється не за явочним принципом. Приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідна посадова особа здійснює дії по аналізу поданих документів, зареєстрованих прав тощо та приймає відповідне рішення про здійснення реєстрації або про відмову у здійсненні такої реєстрації, яке є обов`язковим для заявника.

Діяльність з державної реєстрації речових прав в такому випадку має організуючий, виконавчо-розпорядчий, підзаконний характер, здійснюється державним органом або суб`єктом з делегованими державою повноваженнями, тому має всі ознаки діяльності з державного управління. Суб`єкт такої діяльності здійснює від імені і за дорученням держави функції з контролю у сфері державної реєстрації (зокрема перевіряє подані документи), приймає обов`язкові для заявника управлінські рішення, тому має всі ознаки суб`єкта владних повноважень. Такі управлінські відносини за участю суб`єкта владних повноважень, що врегульовані нормами саме адміністративного законодавства, є адміністративними правовідносинами.

Стаття 18 Закону передбачає, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. (ч.1 ст. 24 Закону України № 1952-IV).

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (у редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі та на момент винесення ухвали Львівської міської ради від 08.07.2010 року), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Стаття 125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі та на момент винесення ухвали Львівської міської ради від 08.07.2010 року) передбачала, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Матеріалами справи доведено, що під час реєстрації об`єкта незавершеного будівництва не зазначено ні ступінь збудованого, ні точне місце розташування майна, що не виключає можливість продовження забудовниками будівельних робіт та ймовірність, що будівельні роботи, які виконано після 6 лютого 2017 року були виконані до цієї дати. Відповідно до договору оренди землі 11 грудня 2008 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 передавалась для будівництва житлового кварталу. Дозвіл на будівництво від 26 травня 2011 року виданий на будівництво готельно-рекреаційного комплексу. ТОВ «Архібуд» при державній реєстрації права власності подано ухвалу Львівської міської ради від 08 липня 2010 року. Даною ухвалою внесено зміни до ухвали від 05 липня 2007 року № 1023 «Про затвердження ТзОВ «Архібуд» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. О. Довбуша, 15 у м. Львові. У пункті 1 слова «для будівництва кварталу житлової забудови» замінено словами «для будівництва готельно-рекреаційного комплексу». Пунктом 2 ухвали Львівської міської ради від 08 липня 2010 року ТОВ «Архібуд» зобов`язано внести зміни до технічної документації на земельну ділянку та договору оренди землі. Такі зміни в договір оренди внесені не були, зміни не пройшли необхідної процедури державної реєстрації, а тому на даний момент діють положення договору, який пройшов державну реєстрацію, а саме надання в оренду земельної ділянки по вул. Довбуша 15 з метою будівництва житлового кварталу. Рішення органу місцевого самоврядування не є правовстановлюючим та дозвільним документом. Відтак належних документів для реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва у реєстратора не було.

Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ст. 20 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (у редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі та момент винесення ухвали Львівської міської ради від 08.07.2010 року).

Відповідно до статті 23 частини 3 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент звернення до суду) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що державний реєстратор Бірак Євгеній Васильович Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» діяв не у відповідності до встановлених прав та обов`язків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та з порушенням вимог встановлених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Керуючись 229, 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Архібуд» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 травня 2018 року у справі № 813/2417/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин - з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. П. Сапіга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року