Справа № 240/5006/18
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 грудня 2018 року м. Житомир справа № 240/5006/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Київській області до Приватного підприємства "Укрпалетсистем" про застосування арешту коштів на рахунках, -
24.10.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Київській області із позовом до Приватного підприємства "Укрпалетсистем" (далі - ПП "Укрпалетсистем"), у якому просить застосувати арешт коштів на рахунках відповідно до рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 17.10.2018 (Зупинити видаткові операції на рахунках) ПП «Укрпалетсистем».
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач необґрунтовано відмовив у допуску уповноважених осіб заявника до проведення фактичної перевірки, призначеної наказом ГУ ДФС у Київській області від 12.10.2018 №2174, а відтак наявні підстави, визначені п.94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України для застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та повідомленням (викликом) учасників справи на 11.12.2018 на 14:00.
06.12.2018 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 04.12.2018 №3062 (а.с. 37-38).
У судовому засіданні 11.12.2018 представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Крім того, подала заяву про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження (а.с. 62).
У судовому засіданні 11.12.2018 представник відповідача проти заявлених вимог заперечував, та пояснив, що ПП "Укрпалетсистем" оскаржено у судовому порядку наказ ГУ ДФС у Київській області від 12.10.2018 №2174, яким було призначено фактичну перевірку. Крім того посилався на те, що звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав недопуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках підприємства, відкритих в банківських установах. Представником відповідача у судовому засіданні 11.12.2018 подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с. 63).
Зважаючи на викладене та керуючись приписами ч.3 ст.194, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.
Згідно з ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як зазначає позивач, під час виходу на проведення перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Київській області 16.10.2018 предявлено під підпис начальнику АЗС ПП "Укрпалетсистем" ОСОБА_1, наступні документи: копія наказу від 12.10.2018 №2174 «Про проведення фактичної перевірки ПП "Укрпалетсистем" на підставі Податкового кодексу України (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України) в якому зазначено дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта, мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, підпис заступника, печатку та іншу інформацію. Предявлено направлення на перевірку від 16.10.2018 №4119, №4120, відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України в яких зазначено дату видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити субєкта, мета, вид, підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) яка проводитиме перевірку, підпис заступника та печатка, інша інформація (а.с. 13); - службове посвідчення особи, яка зазначена у направленні на проведення перевірки.
Матеріалами справи також підтверджено, що посадовими особами ГУ ДФС у Київській області складено акт про недопущення посадових осіб органу ДФС до проведення фактичної перевірки від 16.10.2018 №1902/1000/У/32285225, оскільки прибувши за податковою адресою АЗС ПП "Укрпалетсистем" 16.10.2018 для проведення фактичної перевірки начальник АЗС ПП "Укрпалетсистем" не допустив перевіряючих до перевірки та відмовився надавати будь які документи до перевірки. Примірник акту отримано начальником АЗС ПП "Укрпалетсистем" ОСОБА_1 під особистий підпис та зазначив, що не допускає до перевірки відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України у зв'язку із відсутністю в наказі №2174 підстав для проведення перевірки, визначених п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України (а.с. 14-15).
У зв'язку з тим, що платник податків відмовився від проведення фактичної перевірки, 17.10.2018 заступником начальника ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ПП "Укрпалетсистем" (а.с. 16-19).
З метою перевірки обґрунтованості арешту коштів на рахунках ПП "Укрпалетсистем", застосованого на підставі вказаного вище рішення, позивач звернувся з даною позовною заявою до адміністративного суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обовязків, визначених законом.
Відповідно до п.94.4 ст.94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Аналогічні положення зазначені у пункті 2.3 розділу II Порядку №632.
Звертаючись до суду з позовом про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, податковий орган підставою його застосування визначив п.п.94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України.
Слід зазначити, що звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку платника податків з підстав недопуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках підприємства, відкритих в банківських установах.
Положеннями п.п.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Таким чином, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізнені правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.
Не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний обєкт, в той же час наявні особливості та різниця у виникненні підстав для вчинення відповідних дій, повязаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). У звязку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносин.
Пунктом 7.3 розділу VII Порядку №632 визначено, що для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган доходів і зборів подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Відтак, системний аналіз норм ПК України та Порядку №632 щодо особливостей застосування арешту коштів на рахунку платника податків дає підстави для висновку, що рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків має передувати зверненню податкового органу до суду із вимогами про застосування арешту коштів, а підстави, визначені п.94.2 ст.94 ПК України, є передумовою саме для застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі рішення податкового органу.
Відповідно до п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному звязку, свідчить про те, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і наявність підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таким вимог.
У даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Крім того, пунктом 7.3 розділу VII Порядку №632 визначено, що для застосування арешту коштів на рахунку платника податків контролюючий орган подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Звертаємо увагу суду на той факт, що Головне управління ДФС у Київській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом 22.10.2018, при цьому рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків було прийнято ГУ ДФС у Київській області 17.10.2018, чим порушено вимоги п.3 розділу VII Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що крім права контролюючого органу звертатись з вказаним позовом до суду, у контролюючого органу існує і певний обовязок по дотриманню порядку, як то звернення до суду саме у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платників податків та надання належних і допустимих доказів того, що у платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Звертаючись до суду з позовом, податковий орган єдиною підставою застосування арешту коштів на рахунках платника податку визначив положення підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України (недопуск до перевірки), яка взагалі є підставою лише для застосування адміністративного арешту майна. Жодних інших підстав (наявність боргу, відсутність майна, передумови застосування арешту коштів) контролюючим органом не заявлено.
Крім того, відповідно до ст.20 ПК України арешт коштів на рахунках не може поширюватись на операції з видачі заробітної плати та сплати податків і зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобовязань платника податків, погашення податкового боргу. Слід зазначити, що ГУ ДФС у Київській області у своєму рішенні про застосування адміністративного арешту майна платника податків невиокремлені рахунки ПП Укрпалетсистем щодо виплати заробітної плати та сплати податків і зборів, єдиного внеску, які не підлягають арешту відповідно до вимог чинного законодавства.
Вище викладене свідчить, що позивачем не дотримано та порушено строки звернення до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, які зумовили таке звернення, а саме: відмови відповідача від проведення фактичної перевірки та складання контролюючим органом акту про не допуск до перевірки №1902/1000/У/32285225.
Щодо позовних вимог про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують відповідача.
Статтею 94 ПК України закріплена можливість прийняття рішення виключно про арешт коштів на рахунку платника податків, проте можливість здійснення арешту шляхом зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків приписами цієї статті не передбачена.
ПК України встановлений захід податкового примусу, як зупинення видаткових операцій на рахунках платника (п.20.1.31, 20.1.32 ст.20, п.89.4 ст.89, п.91.4 ст.91 ПК України), проте не визначено, що відмова від проведення перевірки є приводом для його застосування.
Окрім того, право звернутися з вимогами до суду про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків в загальному порядку у контролюючого органу виникає лише у разі відмови судом у прийнятті заяви на підставі ст.283 КАС України.
При цьому, підставою для звернення із заявою у порядку, визначеному ст.238 КАС України саме щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків з посиланням на п.п.20.1.31 п.20.1 ст.20 ПК України є недопуск платником податків посадових осіб контролюючого органу до обстеження територій і приміщень.
Заяву з посиланням на зазначені обставини має бути подано до суду протягом 24 годин з моменту виникнення таких обставин, тобто, протягом доби з моменту не допуску перевіряючих до обстеження територій і приміщень, однак, у межах спірних правовідносин із такою заявою контролюючий орган до суду не звертався.
Зазначення у позовній заяві у справі №240/5006/18 вимоги про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків є обраним заявником способом податкового примусу у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків, однак доказів дотримання процедури застосування такого заходу податкового примусу позивачем до позовної заяви не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимоги позивача про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують відповідача.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача неправомірні та такі, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином необґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено: 28 грудня 2018 року.

Суддя О.В. Єфіменко