Справа № 826/11382/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2018 року № 826/11382/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доПодільського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві
про представники учасників справи:визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії позивача - ОСОБА_2; відповідача - не прибув,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) подала на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Подільського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві (надалі - відповідач або відділ ДРАЦС ГТУЮ), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Подільського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві від 16.05.2018 та зобов'язати Подільський районний у м. Києві відділ ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві поновити актовий запис про народження дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в графі відомості про матір зазначити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у розгляді заяви про визнання батьківства ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 2004) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 2005), зареєстровані 03.09.2006 в Управлінні по справами населення в м. Тель-Авів Держави Ізраїль та внесення відповідних змін не має можливості, оскільки в пред'явлених свідоцтвах про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у графі "відомості про матір" зазначено тільки ім'я "Ірина", що не дає можливості встановити особу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5

У запереченнях по справі відповідач не заперечує проти позову та просить здійснити розгляд справи за його відсутності, а також вказує, що у разі задоволення позову, зазначити в резолютивній частині рішення повні та вичерпні дані про матір, а саме: повністю зазначивши її прізвище, ім'я, по батькові, день, місяць, рік народження, громадянство.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2018 суддею Пащенком К.С. відкрито провадження у адміністративній справі № 826/11382/18 та призначено до судового розгляду в підготовче засідання на 28.08.2018.

У судовому засіданні 28.08.2018 оголошено перерву до 02.10.2018.

02.10.2018 у судовому засіданні судом ухвалено закрити підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 06.11.2018, про що винесено ухвалу.

06.11.2018 в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, враховуючи клопотання позивача, ухвалив перейти до стадії письмового провадження на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, тимчасово проживаючи на території держави Ізраїль у місті Тель-Авів народила ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 2004), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 2005), реєстрація народження проведена Управлінням у справах населення в Тель-Авів 03.09.2006.

12.09.2006 Консульським відділом Посольства України в державі Ізраїль були видані довіки про реєстрацію осіб громадянами України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (№ 532/858) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (№532/857).

03.05.2014 між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 685.

08.12.2017 до відділу ДРАЦС ГТУЮ подані заяви про визнання батьківства відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 2004), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 2005) зареєстрованих 03.09.2006 в Управлінні по справами населення в м. Тель-Авів Держави Ізраїль.

На виконання зазначеної заяви відділом ДРАЦС ГТУЮ надісланий лист до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві з метою направлення запиту до Міністерства закордонних справ України для здійснення перевірки щодо реєстрації народження дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 компетентними органами Держави Ізраїль, матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки в пред'явлених свідоцтвах про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у графі "відомості про матір" зазначено тільки ім'я "Ірина", що не дає можливості встановити особу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5

13.04.2018 відповідачем отримано відповідь від відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо направлення 29.12.2017 до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України відповідних запитів.

Як зазначає відповідач у своїх запереченнях, станом на 16.05.2018 відповідь від Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України до відділу ДРАЦС ГТУЮ не надходила.

На підставі частини 5 статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон) та відсутністю відповіді компетентних органів Держави Ізраїль, позивачу відмовлено у розгляді заяви про визнання батьківства ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 2004) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 2005), зареєстровані 03.09.2006 в Управлінні по справами населення в м. Тель-Авів Держави Ізраїль та внесення відповідних змін.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначені Законом України від 01 липня 2010 року № 2398-17 "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі - Закон № 2398-17).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2398-17, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Положеннями статті 19 Закону № 2398-17 визначено, що повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров'я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування.

При цьому частиною першою статті 23 Закону № 2398-17 передбачено, що поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально.

Право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону.

Згідно із частиною 2 статті 22 Закону № 2398-17, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою, зокрема, одного з батьків.

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону № 2398-17 у разі якщо актовий запис цивільного стану, до якого необхідно внести зміни у зв'язку з усиновленням, скасуванням усиновлення, визнанням усиновлення недійсним, визнанням та встановленням факту батьківства, материнства, а також доповненням і виправленням відомостей, що в ньому містяться, було складено компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок внесення змін, відмінний від передбаченого законодавством України, актовий запис цивільного стану попередньо поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Про поновлення актового запису цивільного стану та внесення до нього відповідних змін повідомляється компетентному органу іноземної держави.

У частині 5 статті 9 Закону № 2398-17 вказано, що наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 були затверджені Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Як передбачено пунктом 3.8 Правил, разом із заявою про поновлення втраченого актового запису цивільного стану подаються:

- архівна довідка, видана державним архівом в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, якщо метричні книги або книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на зберігання до державного архіву; документи (виписки з них), які підтверджують дані, необхідні для поновлення актового запису цивільного стану;

- свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану (про народження, смерть, шлюб, розірвання шлюбу тощо);

- інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підтвердження достовірності поданих заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України до матеріалів справи додаються повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану (абзац 2 пункту 3.9 Правил).

Відповідно до абзацу 5 пункту 3.9 Правил реєстрація актів цивільного стану компетентними органами іноземних держав, з якими Україна не уклала договорів про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, підтверджується відповідними легалізованими у встановленому законодавством порядку документами про реєстрацію актів цивільного стану без витребування копій актових записів цивільного стану.

У абзаці 3 пункту 3.13 вказано, що у разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1, 2 Конвенції про права дитини, передбачено що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними органами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини 1 статті 71 КСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема постанова адміністративного суду.

Абзацом 7 пункту 2.16 Правил зазначено, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 826/4418/14, висновок якого, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Також у висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема передбачає, що судове рішення повинно бути таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу. Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту.

Як вже встановлено судом, 03.05.2014 між громадянином України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та громадянкою України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, укладено шлюб, актовий запис № 685, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Укладення шлюбу оформлене свідоцтвом про шлюб, яке повторно видане 12.11.2015 серія НОМЕР_2.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 2 розділу 3 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні від 18.10.2000 № 52/5 при поданні заяви про державну реєстрацію шлюбу жінка та чоловік пред'являють на посвідчення своєї особи паспорт або паспортний документ.

Отже, у свідоцтві про шлюб зазначаються відомості на підставі даних паспорта громадянина.

Враховуючи викладене та наявних у матеріалах справи документах, судом встановлено, що на момент реєстрації народження дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 компетентними органами Держави Ізраїль, прізвище матері за її паспортними даними було "ОСОБА_4".

Тому беручи до уваги вищевикладене, з метою захисту прав та законних інтересів позивача, керуючись закріпленим Конституцією України принципом верховенства права, суд доходить до висновку про необхідність, задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві поновити актові записи про народження дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши в графі "відомості про матір" - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У відповідності до частин 1, 2, 4 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, судовий збір у сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями. 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зобов'язати Подільський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві поновити актові записи про народження дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зазначивши в графі "відомості про матір" - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

3. Стягнути з Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (ідентифікаційний код 26089191, адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 6) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 040741, АДРЕСА_1) понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко