Справа № 0440/5934/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2018 року Справа № 0440/5934/18
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до виконуючої обов`язки начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Томчук Оксани Валентинівни (далі - відповідач), третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області в якій просить:
- скасувати як незаконне Рішення виконуючого обов'язки начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Томчук Оксани Валентинівни № 000094/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 10.05.2018 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій «у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. - за продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років».
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено Рішення № 000094/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 10.05.2018 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій «у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. - за продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років», оскільки факт продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі не підтверджено належними та допустимими доказами.
Ухвалою суду від 08.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
28.08.2018 року представником Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято у зв'язку із надходженням до ГУ ДФС у Дніпропетровській області адміністративного матеріалу, складеного працівниками Широківського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області за ч.1 ст.156 КУпАП щодо реалізації алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_3
Ухвалою суду від 05.09.2018 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Позивачем до суду було подано клопотання про розгляд даної адміністративної справи за відсутності позивача.
Представник ГУ ДФС у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи неявку позивача, представника позивача та представника відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.
Крім того, 28.08.2018 року та 05.09.2018 року представником Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача - виконуючої обов`язки начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Томчук Оксани Валентинівни на належного відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Відповідно до частини 4 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Оскільки у суду відсутні відомості щодо згоди позивача про заміну відповідача, суд дійшов висновку залучити Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до участі у справі як другого відповідача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Суд зазначає, що у справі міститься відзив Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, зареєстрована як суб'єкт господарювання 04.11.2014 року, за видом діяльності «роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами».
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №670901 від 15.09.2017 року, складеного старшим інспектором Широківського ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області Ісаєнко І.Г. щодо ОСОБА_1, продавця (власника) магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3», остання 15.09.2017 року близько 19 год. 30 хв. в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» продала неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, слабоалкогольний напій Ром-кола 0,33л., акл. 8% об. ДТСТУ 4258 не запитавши у неї документів, що засвідчують особу.
Позивач відмовилась від підписання протоколу, про що є відповідна відмітка.
Вік неповнолітньої ОСОБА_5 підтверджується паспортом громадянина України, який наявний у матеріалах справи.
Згідно пояснення ОСОБА_5, остання зайшла в магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3» та придбала пляшку лимонаду 0,5л. та пляшку Ром-коли 0,33л. Після чого вийшла з магазину і будучи біля нього чекала хлопця, проте через деякий час підійшли працівники поліції та виявили можливість продажу алкоголю неповнолітній особі.
Постановою № 4 від 27.10.2017 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Гречаноподівської сільської ради у справі про адміністративне правопорушення, винесеною на підставі протоколу ГП №670901 від 15.09.2017 року, громадянку ОСОБА_1, визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено штрафну санкцію у розмірі 510,00 грн.
10.05.2018 року на підставі вказаних матеріалів, які надійшли до податкового органу від правоохоронного органу, згідно з абзацом дев'ятим частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000094/04-36-40-05/НОМЕР_1, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за порушення вимог статті 15-3 цього Закону застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн.
Правомірність, законність та обґрунтованість підстав винесення оскаржуваного рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).
Відповідно до статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 15-3 Закону № 481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.
Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 15-3 цього ж Закону продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.
Відповідно до частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.
За результати дослідження матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення ГП №670901 від 15.09.2017 року, пояснень, відібраних у ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які стали підставою для прийняття спірного рішення, судом зроблено висновок про те, що такі докази не підтверджують факту продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів саме особі, яка не досягла 18 років, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з письмовими поясненнями від 20.10.2017 року, відібраних у неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 слідує, що остання зайшла в магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3» та придбала пляшку лимонаду 0,5л. та пляшку Ром-коли 0,33л. Після чого вийшла з магазину і будучи біля нього чекала хлопця, проте через деякий час підійшли працівники поліції та виявили можливість продажу алкоголю неповнолітній особі.
У поясненнях міститься інформація, що пояснення у неповнолітньої ОСОБА_5 відібрані у присутності можливого родича, проте, не зазначено, що це за родич та неможливо ідентифікувати родича.
Відповідно до ст. 14 Сімейного кодексу України якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника.
Відповідно до ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Оскільки не можливо ідентифікувати особу родича неповнолітньої ОСОБА_5, а відповідачем не надано до суду будь-яких доказів щодо відібрання пояснень у неповнолітньої ОСОБА_5 у присутності батьків або їх законних представників, тому суд данні твердження відповідача оцінює критично.
Крім того, чек про продаж алкогольного напою позивачем у приміщені магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3», матеріали справи не містять.
Отже, суд дійшов висновку про те, що матеріали правоохоронних органів, покладені в основу прийняття спірного рішення про застосування штрафу, в своїй сукупності не підтверджують факт реалізації алкогольного напою за місцем провадження позивачем господарської діяльності, що виключає порушення підприємцем положень статті 15-3 Закону №481/95-ВР.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Залучити до участі у справі другого відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № 000094/04-36-40-05/НОМЕР_1 від 10.05.2018 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових санкцій «у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн. - за продаж алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років».
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський