Справа № 760/22397/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/529/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Гаєвській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за об'єднаними адміністративними позовами ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №4 Полку №1 з обслуговування правого берегу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Оніщенка Валентина Олександровича, третя особа: Департамент Патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, та адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Ковальчука Сергія Анатолійовича, третя особа: Департамент Патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 в інтересах позивача ОСОБА_1, 23.10.2017 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП Ковальчука С.А., в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 505814 від 11.10.2017 р., винесену інспектором роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції Ковальчуком С.А. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 11.10.2017 р. інспектор роти №4 полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції Ковальчук С.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 505814.

Відповідно до змісту зазначеної постанови, 11.10.2017 р. о 08 год. 15 хв., в м. Києві по вул. Глибочицька, перехрестя з вул. Нижній Вал, водій ОСОБА_1, керуючи т.з. «Toyota», н.з. НОМЕР_1, поїхав на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 е), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Інспектор притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Представник позивача вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення позивачем вимог ПДР України не відповідають дійсності. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, будь-які пояснення очевидців, які б підтвердили порушення позивачем ПДР, фото-, відеофіксація зазначеного порушення відсутні.

Таким чином, враховуючи, що позивач правил дорожнього руху не порушував, враховуючи відсутність будь-яких підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, представник позивача звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 24.10.2017 р., було відкрито провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Ковальчука Сергія Анатолійовича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 05.03.2018 р., до участі у справі в якості третьої особи залучено Департамент патрульної поліції.

Крім того, представник позивача ОСОБА_4 в інтересах позивача ОСОБА_1, 23.10.2017 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону №4 Полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП Оніщенка В.О., в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 505813 від 11.10.2017 р., винесену інспектором роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Оніщенко В.О. за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 11.10.2017 р. інспектор роти №4 полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Оніщенко В.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 505813.

Відповідно до змісту зазначеної постанови, 11.10.2017 р. о 08 год. 15 хв., в м. Києві по вул. Глибочицька, перехрестя з вул. Нижній Вал, водій ОСОБА_1, керуючи т.з. «Toyota», н.з. НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 та здійснив рух зі смуги, де рух дозволено ліворуч та здійснив рух праворуч, при цьому водій не пред'явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Інспектор притягнув позивача до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Представник позивача вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення позивачем вимог ПДР України не відповідають дійсності. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, будь-які пояснення очевидців, які б підтвердили порушення позивачем ПДР, фото-, відеофіксація зазначеного порушення відсутні.

Таким чином, враховуючи, що позивач правил дорожнього руху не порушував, враховуючи відсутність будь-яких підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, представник позивача звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 24.10.2017 р., було відкрито провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Оніщенка Валентина Олександровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 05.03.2018 р., за клопотанням представника позивача, об'єднано в одне провадження справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №4 Полку №1 з обслуговування правого берегу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Оніщенка Валентина Олександровича, третя особа: Департамент Патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Ковальчука Сергія Анатолійовича, третя особа: Департамент Патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, присвоївши справі спільний реєстраційний номер №2-а/760/529/18, №760/22397/17.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 20.11.2018 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого представник позивача просить розглядати справу без його участі та участі позивача ОСОБА_1, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Відповідач інспектор роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП Ковальчук С.А. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Відповідач інспектор роти №4 батальйону №4 Полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП Оніщенко В.О. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином.

26.01.2018 р. від представника ДПП до суду надійшли письмові пояснення щодо позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 505814 від 11.10.2017 р., відповідно до яких представник вважає, що вимоги та твердження позивача про те, що дії інспектора поліції є протиправними, а постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інспектор поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а тому не має підстав для скасування постанови. Вказує, що інспектором роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП Ковальчук С.А. було законно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП серії АР № 505814 від 11.10.2017 р., з дотриманням положень діючого законодавства України, вина позивача є повністю доведеною, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

26.01.2018 р. до суду від представника відповідача інспектора роти №4 батальйону №4 Полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП Оніщенко В.О., який є також представником ДПП, надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №505813 від 11.10.2017 р., відповідно до якого представник вважає, що вимоги та твердження позивача про те, що дії інспектора поліції є протиправними, а постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки інспектор поліції під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, діяв відповідно до покладених на нього повноважень, а також виконував процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а тому не має підстав для скасування постанови. Вказує, що інспектором роти №4 батальйону №4 Полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП Оніщенко В.О. було законно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП серії АР №505813 від 11.10.2017 р., з дотриманням положень діючого законодавства України, вина позивача є повністю доведеною, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 505814 від 11.10.2017 р., позивач ОСОБА_1, 11.10.2017 р. о 08 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Toyota», н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Глибочицька, перехрестя з вул. Нижній Вал, проїхав на забороняючий червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 е), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №505814 від 11.10.2017 р. складена інспектором роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції Ковальчук С.А. за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 20, та була вручена позивачу.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 505813 від 11.10.2017 р., позивач ОСОБА_1, 11.10.2017 р. о 08 год. 15 хв., керуючи автомобілем «Toyota», н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Глибочицька, перехрестя з вул. Нижній Вал, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 та здійснив рух зі смуги, де рух дозволено ліворуч та здійснив рух праворуч, при цьому водій не пред'явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №505813 від 11.10.2017 р. складена інспектором роти №4 батальйону №4 Полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Оніщенко В.О. за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 20, та була вручена позивачу.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідальність настає за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно вимог п. 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 1.10 ПДР дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно п. 8.7.3 ПДР, сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу;

ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі;

з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Відповідно до п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Положеннями п. 8.11. ПДР України передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу.

Згідно вимог 2.1 а) та б) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Згідно вимог 2.1 ґ) Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Такі випадки визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами МВС України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, законом визначено випадки, за яких водій транспортного засобу зобов»язаний пред'являти поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Такими документами, зазначеними в п. 2.1 Правил, є посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон). у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Крім того, у п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі не скористалися процесуальним правом надати будь-які докази.

Не було також надано суду матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Представником ДПП були надані суду лише письмові пояснення, які не підтверджені жодним доказом.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Представником позивача на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, було надано суду копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення №758/13518/17 відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, яка була розглянута Подільським районним судом м. Києва.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 02 березня 2018 р., справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, - закрито за невстановленістю в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

В постанові суду зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 11.10.2017 р., о 08 год. 15 хв., ОСОБА_1, у м. Києві, керував транспортним засобом «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 та не виконав вимогу дорожнього знаку та проїхав на заборонений сигнал світлофору, на вимогу працівника поліції Онищенка В.О. пред'явити документи водій категорично відмовився та досить агресивно реагував на зауваження та відмовлявся виходити з транспортного засобу на вимогу працівника поліції, внаслідок чого був затриманий.

Крім того, в постанові зазначено, що судом був досліджений відеозапис, який надійшов до суду після доопрацювання, на якому відображено, що працівники поліції силою дістають ОСОБА_1 з транспортного засобу «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, а потім відпускають його. На відеозаписі не чути вимоги працівника поліції Онищенко В.О. пред'явити документи, чи відмови ОСОБА_1 виходити з транспортного засобу на вимогу працівників поліції, оскільки запис здійснюється з відеореєстратора, який знаходиться у транспортному засобі працівників поліції.

Копію такого запису було надано Солом'янському районному суду м. Києва представником позивача 19.11.2018 р.

Відповідно до ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, всупереч вимогам ст. 77 КАС України, відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відеозйомки вчинених порушень, пояснень свідків або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постановах серії АР № 505814 та АР №505813 від 11.10.2017 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

На думку суду позиція відповідачів у даній справі не є доведеною, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами наявності події та складу адміністративного правопорушення, яке інспектори поліції вважали встановленими у постанові серії АР № 505814 та постанові серії АР №505813 від 11.10.2017 року.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що зазначені постанови по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 505814 та серії АР №505813 від 11.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно, підлягають скасуванню.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Ковальчука Сергія Анатолійовича, третя особа: Департамент Патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №4 Полку №1 з обслуговування правого берегу Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Оніщенка Валентина Олександровича, третя особа: Департамент Патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №505814 від 11.10.2017 р., винесену інспектором роти №4 батальйону №4 полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції Ковальчук С.А., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №505813 від 11.10.2017 р., винесену інспектором роти №4 батальйону №4 Полку №1 з обслуговування правого берегу УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Оніщенко В.О., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір С.І.