Справа № 1140/3247/18
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/3247/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сагуна А.В. розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо обмеження основного розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 граничним розміром у 82% грошового забезпечення протиправними та такими, що суперечить статтям 19, 22, 58 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України, іншим, згаданим рішенням судових органів України та міжнародно-правовим актам;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести обчислення і перерахунок пенсії ОСОБА_1 за нормами законодавства, які існували на день звільнення з МВС України і призначення пенсії, тобто у розмірі 82% від суми грошового забезпечення 8003,95 грн. з 01.01.2016 р. з урахуванням проведених виплат без обмеження строком;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 заборгованість пенсійних виплат за період часу з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. у сумі 23051,26 грн. та заборгованість, що буде накопичуватись з дня подання адміністративного позову до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він являється пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивач вказує, що відповідач провів перерахунок пенсії з 01.01.2016 р. у зв'язку з прийняттям постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 103, однак при цьому зменшив розмір пенсії з 82% розміру грошового забезпечення до 70%. Вважає такі дії управління протиправними, оскільки статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з моменту виникнення правовідносин щодо пенсійного забезпечення, йому була обчислена і нарахована пенсія у розмірі 82% розміру грошового забезпечення. Зазначає, що в подальшому до цієї норми були внесені зміни та максимальний розмір пенсії був зменшений до 70%. Таким чином, як вказує ОСОБА_1 при перерахунку пенсії повинна застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення, діюча на момент призначення пенсії, оскільки звуження змісту та обсягу вже існуючих прав і свобод не допускається. Просить зобов'язати відповідача провести обчислення і перерахунок йому пенсії за нормами законодавства, які існували на день звільнення з МВС України і призначення пенсії, тобто у розмірі 82% від суми грошового забезпечення 8003,95 грн. з 01.01.2016 р. з урахуванням проведених виплат без обмеження строком, а також стягнути з Головного управління на його користь заборгованість пенсійних виплат за період часу з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. у сумі 23051,26 грн. та заборгованість, що буде накопичуватись з дня подання адміністративного позову до суду.

Відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з вимогами, викладеними в адміністративному позові не погоджується, оскільки відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. З дня набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103, встановлено порядок перерахунку та виплати пенсій, призначених згідно із Законом №2262 (а.с.21-23).

Так, відповідач зазначає, що на момент проведення перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, а саме на січень 2016 року статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Водночас відповідач посилається на рішення Конституційного суду України від 9 лютого 1999 року № 1 - рп/9, в якому зазначено, що загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії у часі. Вказує, що цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Оскільки на момент проведення перерахунку пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (а саме на січень 2016 року та січень 2018 року) Законом визначено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, в органів Пенсійного фонду немає правових підстав для здійснення перерахунку пенсій виходячи із розміру, вищому ніж 70% грошового забезпечення.

Таким чином, пенсія позивачу призначена відповідно до статті 13 Закону, а отже, на думку відповідача, на час здійснення перерахунку пенсії застосуванню підлягає саме ця стаття в редакції, яка є чинною, а положень, які б закріплювали можливість перерахунку раніше призначених пенсій у відсотках, встановлених на час первинного призначення пенсії, жодна стаття Закону не містить (а.с.21-23).

Щодо вимоги позивача стосовно стягнення з управління коштів в розмірі 23051,26 грн. за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року відповідач зазначає про відсутні у позивача будь-яких правових підстав для задоволення вимоги про стягнення з управління на користь ОСОБА_1 23051,26 грн. за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, як зазначено в позовній заяві заборгованість пенсійних виплат. Зазначає, що жодної заборгованості відповідача по даній справі перед позивачем не існує. Для відповідача залишаться незрозумілим звідки позивач бере саме таку суму заборгованості, оскільки останній жодним чином не наводить правильність та обґрунтованість власних розрахунків, а також не підтверджує жодним доказом дану вимогу (а.с.21-23).

Крім того, відповідачем вказано, що позивачем пропущений строк звернення до суду за захистом свого порушеного права, встановлений ст. 122 КАС України (а.с.21-23).

Позивачем до суду подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якого із відзивом відповідача не погоджується. Зазначає, що відомості у відзиві не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на законі (а.с.38-40).

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст.257, 263 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотань позивача та представника відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з 01.01.2007 року та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.3-10, 12).

Пенсію за вислугу років йому призначено з 18.09.1996 р. в розмірі 82% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.26).

З матеріалів справи вбачається, що ліквідаційною комісією УМВС України в Кіровоградській області надано довідку від 24.03.2018 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, на підставі якої органом Пенсійного фонду України проведено перерахунок його пенсії з 01 січня 2016 року (а.с.37 - зворот).

Відповідно до вказаної довідки грошове забезпечення для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 становить 8003,95 грн., де:

2800,00 грн. - посадовий оклад;

2200,00 грн. - оклад за військове звання;

2500,00 грн. - надбавка за стаж служби 50 %;

420,00 грн. - надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15 %;

83,95 грн. - премія (1,06 % від всього грошового забезпечення) (а.с.37 - зворот).

Згідно з розрахунком органу Пенсійного фонду "перерахунок пенсії", що складений 01 травня 2018 року, при перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року застосовано основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення, тобто менший ніж при призначенні пенсії (а.с.35 - зворот).

Позивач зазначає, що, з метою реалізації своїх прав на соціальний захист, гарантованими конституційними нормами, зокрема на пенсійне забезпечення в залежності від вислуги років, ним на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області направлено письмове звернення з проханням провести обчислення і перерахунок пенсії за нормами законодавства, чинними на день його звільнення та призначення пенсії, тобто розмірі 82% від суми грошового забезпечення (а.с.8).

Листом від 26.11.2018 року №22064/03-19 ОСОБА_1 повідомлено про те, що перерахунок його пенсії було здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Оскільки на момент проведення перерахунку пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ вказаним (а саме на січень 2016 та січень 2018 року) Законом визначено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, в органів Пенсійного фонду немає правових підстав для здійснення перерахунку пенсій виходячи із розміру, вищому ніж 70% грошового забезпечення (а.с.14).

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 28.11.2018 р., тобто в строк визначений ч.2 ст.122 КАС України.

Таким чином посилання відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права є необґрунтованими.

Не погоджуючись із такими діями суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ (в редакції, яка була чинною на час призначення позивачу пенсії) було встановлено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорій 2 та 3 - 80 процентів.

В подальшому до ч.2 ст.13 вказаного Закону вносилися зміни.

Так, зокрема законом України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 04 липня 2002 року №51-IV внесені зміни до ч.2 ст.13, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В подальшому, Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні (Закон України від 27 березня 2014 року № 1166-VII) внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно яких цифри "80" замінено цифрами "70".

Тобто, зменшення встановленого Законом максимального розміру пенсії до 70% сум грошового забезпечення відбулося вже після призначення позивачу пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи з 1996 року і до проведеного перерахунку 01.05.2018 року з 01.01.2016 року, розмір пенсії позивача складав 82% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.26, 27-зворот, 28-зворот - 29, 30).

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року визначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що вони стосуються людини і громадянина (фізичної особи).

Відповідно до ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині 3 статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13 лютого 2008 року, пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачена йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася у ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Внесення Законом 1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% відповідно грошового забезпечення стосується порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при перерахунку розміру пенсії позивача на підставі Закону № 2262-ХІІ максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2016 р., але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які позивач набув на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідач повинен був застосувати норми частини другої статті 13 Закону №2262-XII в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верхового Суду від 03 квітня 2018 року у справі справа №175/1665/17 (провадження №К/9901/9550/18; від 24 квітня 2018 року у справі № 686/12623/17 (провадження № К/9901/849/17).

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач, під час проведення перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років, протиправно змінив розмір його пенсії, обмеживши максимальний розмір пенсії 70 процентами відповідних сум грошового забезпечення, а тому вказані дії відповідача необхідно визнати протиправними та такими, що суперечать статтям 19, 22, 58 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України та відповідно зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за нормами законодавства, які існували на день звільнення його з МВС України і призначення пенсії, тобто у розмірі 82% від суми грошового забезпечення 8003,95 грн. з 01.01.2016 р.

Щодо вимоги здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру суд зазначає наступне.

У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права. Суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє, а на даний час права позивача в цій частині не порушені.

Крім того, обмеження максимального розміру пенсії встановлене частиною 7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 20 грудня 2016 року №1-38/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Вказані обставини свідчать про об'єктивну неможливість обмеження відповідачем пенсії позивача граничним розміром.

Таким чином, суд дійшов до висновку щодо відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Що стосується позовної вимоги, в якій позивач просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 заборгованість пенсійних виплат за період часу з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. у сумі 23051,26 грн. та заборгованість, що буде накопичуватись з дня подання адміністративного позову до суду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пп.3, 4, 6 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Позивач стосовно вказаної вище позовної вимоги в позовній заяві зазначає, що в результаті нездійснення органами Пенсійного фонду перерахунку пенсі й невиплати її у належному розмірі з урахуванням 90 відсотків грошового забезпечення, обмеження розміру пенсії 70% від суми грошової забезпечення, йому спричинені майнові збитки, як результат недоотримання у період з січня 2016 по січень 2018 року коштів у сумі 23051,26 грн.

Натомість на підтвердження викладеного, зокрема щодо обґрунтування саме такої суми заборгованості, позивачем не надано жодного документального доказу відповідного обрахунку заборгованості по пенсії.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості пенсійних виплат у сумі 23051,26 грн. та заборгованість, що буде накопичуватись з дня подання адміністративного позову до суду, є необґрунтованою, відтак суд відмовляє позивачу в її задоволенні.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що позивачу задоволена позовна вимога про перерахунок пенсії, з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 82% грошового забезпечення, а також установивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача не лише здійснити перерахунок пенсії, а і її виплату з 01.01.2016 року, з урахуванням раніше виплаченої.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачено судові витрати у розмірі 704,80 грн.

З огляду на викладене, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 295, пунктом 15 частини першої розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 25030, РНОКПП - НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7 а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ - 20632802) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо обмеження основного розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 граничним розміром у 82% грошового забезпечення - протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за нормами законодавства, які існували на день звільнення з МВС України і призначення пенсії, тобто у розмірі 82% від суми грошового забезпечення 8003,95 грн. з 01.01.2016 р., виплатити перераховане, з урахуванням раніше виплаченої пенесії.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ().

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун