Справа № 439/947/18
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2116/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.

за участю секретаря - Чопко Ю. Т.,

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2018 року у справі № 439/947/18 (рішення ухвалене у м. Броди судом у складі головуючого судді Бородійчук О. І.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Волосячик Анни Сергіївни про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Волосячик А. С., в якому просив скасувати постанову від 18 червня 2018 року серії ВР № 177609 в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 Кодексу про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП).

Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на те, що Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) він не порушував, а тому відповідач не мав права зупиняти керований ним автомобіль та вимагати від нього надати страховий поліс, оскільки перевірка документів може бути здійснена лише у зв'язку із зупиненням транспортного засобу, який порушує ПДР України.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2018 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що відповідачем не доведено законності вимог щодо пред'явлення для перевірки поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з огляду на відсутність обставин, передбачених законодавством для здійснення такого контролю.

Учасники справи, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, 18 червня 2018 року поліцейським роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції Волосячик А. С. було винесено постанову ВР № 177609 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП і накладено на нього штраф у розмірі 425 грн.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 18 червня 2018 року, о 21:55 год., на автодорозі М06 Київ-Чоп, на 434 км, керуючи транспортним засобом, не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив пункт 2.1. «ґ» ПДР України.

Не погодившись із вказаною вище постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП доведена наявними у справі доказами, а викладені позивачем у позовній заяві обставини, не відповідають матеріалам справи.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпунктом "ґ" пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Як видно із матеріалів справи, у даному випадку зупинка транспортного засобу була здійснена на виконання доручення Національної поліції України від 17 квітня 2018 року № 4533/04/41-2018 щодо профілактики аварійності та зниження тяжкості її наслідків на пасажирському транспорті, дотримання водіями і перевізниками вимог ПДР та Правил перевезення пасажирів.

Із відеозапису з персональної нагрудної відеокамери інспектора поліції видно, що після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1, останній не пред'явив для перевірки полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, вказавши на те, що не може знайти полісу для його пред'явлення.

При цьому, відповідно до статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що відповідач правомірно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП, а висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні його позову є вірними.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бродівського районного суду Львівської області від 19 вересня 2018 року у справі № 439/947/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський