Справа № 0540/7299/18-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р. Справа№0540/7299/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у м.Краматорську про визнання протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області у якому просить:

- визнати дії Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області щодо винесення протоколу про призначення пенсії від 25.12.2014 року протиправним та скасувати його;

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області, що виявилось в неприйнятті до розгляду заяви про призначення пенсії за віком від 05.06.2018 року;

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області здійснити дії щодо призначення пенсії за віком шляхом прийняття до розгляду заяви про призначення пенсії від 05.06.2018 року з додатками, розгляду цієї заяви та прийняття відповідного рішення за наслідками розгляду цієї заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.06.2018 року звернулась до відповідача з заявою та пакетом документів про призначення пенсії за віком. В прийняті заяви відповідачем було відмовлено, оскільки він вже є пенсіонером. 14.06.2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою про отримання копії рішення про призначення пенсії. В установлені Законом термін заяву розглянуто не було, копію розпорядження про призначення пенсії не надано. У своєї відповіді від 19.06.2018 року відповідач зазначив про призначення пенсії за віком з 18.12.2014 року, яка обчислена відповідно до п.7.2 Прикінцевих положень Закону України № 1058. На повторне звернення від 02.07.2018 року отримала від відповідача відповідь від 13.07.2018 року, з якої дізналася, що рішення про призначення мені пенсії оформлено протоколом від 25.12.2014 року. Дійсно позивач звертався 18.12.2014 року до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Втім 22.12.2014 року позивач, у звязку з працевлаштуванням направив поштою заяву про залишення його заяви про призначення пенсії без розгляду. Вважає прийняте рішення про призначення пенсії від 25.12.2014 року протиправним, оскільки на час його прийняття була працевлаштована, отже відповідно до п.7.2 Прикінцевих положень Закону України № 1058 не мала право на призначення та отримання пенсії. Повідомлення від відповідача про прийняття рішення про призначення пенсії позивач не отримував, тому не було відомо про призначення пенсії. Посилаючись на п.7.2 Перехідних положень Закону України № 1058 Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 22 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 01.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 31.10.2018 року

Ухвалою від 31 жовтня 2018 року прийнято рішення про розгляд справи в загальному позовному провадження та призначено підготовче засідання на 29.11.2018 року, та судом витребувані додаткові докази.

29 листопада 2018 року відкладено підготовче засідання до 05 грудня 2018 року.

Ухвалою від 05 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20 грудня 2018 року.

23.10.2018 року відповідачем через канцелярію суду було надано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначено, що УПФУ розглянуло заяву позивача від 18.12.2014 року про призначення пенсії за віком та 25.12.2014 року прийняла рішення про призначення пенсії. Заяви позивача про залишення без розгляду заяви про призначення пенсії відповідач не отримував, отже про працевлаштування позивача на час прийняття спірного рішення йому не було відомо. Зазначає, що про працевлаштування позивача стало відомо 08.01.2015 року, після чого було запропоновано повернути кошти з виплаченої пенсії, що позивачем було зроблено. Вважає, що рішення про призначення пенсії було прийнято відповідно до приписів Закону України № 1058, підстав для прийняття та розгляду заяви від 05.06.2018 року про призначення пенсії не було, оскільки позивач є пенсіонером.

В своєї відповіді на відзив позивач зазначає, що письмової вимоги про повернення зайво сплачених коштів йому не надходило. По мобільному телефону позивачу подзвонили в лютому 2015 року з Управління Пенсійного фонду в м.Краматорську Донецької області та повідомила про помилкове нарахування пенсії та просили повернути грошові кошти, що позивачем і було зроблено.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача просив суд відмовити в задоволені позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, відповідно до паспорта Серії ВВ №447114.

18.12.2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком достроково згідно з п.7.2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також необхідним пакетом документів.

25.12.2014 року Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області було прийнято рішення, оформлене протоколом № 9974 про призначення пенсії позивачу з 18.12.2014 року.

В січні 2014 року до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області надійшла копія довідки про працевлаштування позивача № 017/11 від 08.01.2015 року, згідно якої був зроблений перерахунок пенсії та розпорядженням № 849947 від 22.01.2015 року припинив виплату дострокової пенсії за віком з 22.12.2014 року.

05.06.2018 року через уповноважену особу підприємства, де працювала позивач, звернулася до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області з заявою про призначення пенсії, в прийнятті якої було відмовлено, на підставі того, що позивач вже є пенсіонером.

14.06.20918 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області про видачі розпорядження про призначення пенсії.

У відповіді від 19.06.2018 року Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області зазначило, що позивачу вже призначена пенсія і він перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та використав право на призначення одного із видів довічної пенсії, тому в прийнятті заяви про призначення пенсії було відмолено.

Відповідно до п.1 частини першої ст.8 Закону України № 1058 . Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

Відповідно до пункту другого ст.45 Закону України № 1058 пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Статтею 44 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Частиною пятою статті 45 цього Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Пунктом 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. (п.4.3. Порядку № 22-1)

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

ПФУ, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже зазначалось судом раніше позивач звернувся до пенсійного фонду 18.12.2014 року з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.7.2 перехідних Положень Закону України № 1058, відповідно до якого до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. Зазначена обставина не є спірною

Отже обовязковою умовою для призначення пенсії на пільгових умовах є звільнення з роботи особи.

Як вбачається з матеріалів справи, після подачі заяви про призначення пенсії від 18.12.2014 року, позивач 22.12.2014 року працевлаштувався. Зазначена обставина теж не є спірною.

Позивач наполягає, що направив поштою пенсійному органу заяву від 22.12.2014 року про працевлаштування та залишення заяви про призначення пенсії без розгляду та в якості доказів надав суду поштову квитанцію № 6 від 22.12.2014 року та фіскальний чек від 22.12.2014 року про сплату поштового відправлення.

Втім 25.12.2014 року відповідачем було прийнято рішення в формі протоколу № 9974 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 18.12.2014 року.

При цьому відповідач наголошує, що при прийнятті зазначеного рішення йому не було відомо про працевлаштування позивача, тому вважає прийняте рішення правомірним.

Наголошує, що заяву позивача від 22.12.2014 року ним отримано не було. В якості доказів надав копії журналів реєстрації вхідних документів за вказаний період.

Аналізуючи вищезазначені обставини та надані докази суд виходить с того, що на час прийняття спірного рішення про призначення пенсії від 25.12.2014 року позивач був працевлаштований, тобто у відповідності до п.7-2 перехідних Положень Закону України № 1058 він не мав право на призначення пенсії.

Вимога про звільнення з роботи особі, якій призначається пенсія є обовязковою, що передбачена п.7-2 перехідних Положень Закону № 1058, тобто є нормою прямої дії.

Крім того, суд бере до уваги доводи представника позивача, що пенсійний орган не повідомив позивача про прийняте рішення про призначення пенсії, оскільки доказів про таке повідомлення не надав, тобто порушив вимоги п.4.7. Порядку № 22-1, відповідно до якого орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що надміру виплачені кошти позивачу були витребувані у позивача на підставі ст.50 Закону України № 1058 внаслідок зловживань з боку позивача, який не повідомив про працевлаштування. Разом з цим, суд зазначає, що рішення, на підставі якого, були ці кошти виплачені позивачу залишилось чинним.

На думку суду позивач надав належні докази повідомлення пенсійного органу про своє працевлаштування.

Отже, суд дійшов висновку, що рішення про призначення пенсії ОСОБА_1, оформлене протоколом № 9974 від 25.12.2014 року було прийнято протиправно у порушення п.7.2 Перехідних Положень Закону України № 1058.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Аналізуючи зазначені положення законодавства суд вважає, що у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме положення п.7.2 перехідних Положень Закону України № 1058.

Враховуючи вищезазначене, а також згідно з частиною другою ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що з метою більш ефективного захисту порушеного прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення оформлене протоколом № 9974 від 25.12.2014 року щодо призначення пенсії ОСОБА_1, та зобовязати Управління Пенсійного Фонду України у м.Краматорську прийняти заяву позивача від 05.06.2018 року з додатками про призначення пенсії, розглянути її та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

На думку суду позивач довів суду обставини, на які ґрунтуються його позовні вимоги належними доказами.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у м.Краматорську про визнання протиправними дій та скасування рішення про призначення пенсії, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення оформлене протоколом № 9974 від 25.12.2014 року щодо призначення пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України у м.Краматорську прийняти заяву позивача від 05.06.2018 року з додатками про призначення пенсії, розглянути її та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України у м.Краматорську (адреса місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область,84302; ) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 352,40 грн. ( триста пятдесят дві гривні) 40 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 грудня 2018 року.

Повний текст рішення складенота підписано 28.12.2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Стойка В.В.