Справа № 2340/3409/18
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року справа № 2340/3409/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якій просить визнати протиправною бездіяльність щодо нерозгляду заяви від 26.07.2018 по суті і не проведення обстеження земельної ділянки та зобовязати відповідача невідкладно провести обстеження земельної ділянки площею 2,19 га, кадастровий номер 0:02:002:0360, розташованої в с. Нестерівка Маньківського району Черкаської області, належної позивачу на підставі державного акту на право приватної власності від 10.12.2003 серії ЧР №090360 з метою встановлення розміру збитків, завданих позивачу нецільовим використанням земельної ділянки, розміру коштів, які вона має витратити на поліпшення якості землі з урахуванням економічних показників, її оранку, внесення добрив, інші види робіт відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувача, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 та Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 26.07.2018 звернулась до відповідача із заявою про обстеження земельної ділянки та визначення розміру заподіяної шкоди, в якій просила невідкладно провести обстеження земельної ділянки площею 2,1 га, кадастровий номер 0:02:002:0360, розташованої в м. Нестерівка Маньківського району Черкаської області, належної їй на підставі державного акта на право приватної власності від 10.12.2003, серії ЧР №090360, та встановити розмір збитків, завданий нецільовим використанням земельної ділянки, та розмір коштів, які позивач має витратити на поліпшення якості землі з урахуванням економічних показників, її оранку, внесення добрив, інші види робіт відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувача, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 та Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007.

Проте відповідач листом №31-23-0.4-996/90-18 від 08.08.2018 відмовив позивачу в обстеженні земельної ділянки та повідомив, що Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області раніше було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства на земельній ділянці сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Нестерівської сільської ради, площею 2,19 га, належній позивачу, та про результати перевірки було повідомлено позивача листом №32-23-0.46-387/90-17. Також зазначив, що позивачу було роз?яснено, що на вказаній земельній ділянці розташовані водонапірна башта, літній табір для худоби та вигрібна яма. Результати перевірки оформлено актом №13 від 12.05.2017. Земельна ділянка, передана позивачу у власність та виділена в натурі, знаходиться на території господарського двору, що сталося внаслідок помилки землевпорядної організації, яка виготовила проект землеустрою щодо приватизації земель.

Вважає, що звернулась до відповідача із заявою на підставі Закону України «Про звернення громадян», однак відповідь відповідача від 08.08.2018 чітко не визначає, чому відповідач не може обстежити земельну ділянку та визначити розмір заподіяної шкоди на підставі Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19.04.1993 № 284 та Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25.07.2007 №963, при цьому вчинення таких дій відноситься до компетенції позивача.

Відповідач проти позову заперечив. 21.09.2018 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на підставі наказу Головного управління №439-ДК від 19.09.2018 «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною усіх категорій і форм власності» була проведена перевірка з дотримання вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій форм власності, родючості грунтів в адмінмежах Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області належної позивачу земельної ділянки та згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства №439-ДК/914/АП/09/01/18 від 20.09.2018 встановлено, що на момент перевірки на земельній ділянці є залишки рослин пшениці, будівельного сміття (щебінь), на території земельної ділянки розташована водонапірна башта, яка займає площу 0,0179 га та зі сторони МТФ на території ділянки проходить асфальтобетонна дорога, точної площі якої встановити не є можливим, оскільки чітких меж дороги не видно.

Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди є самовільне зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу і ці обставини при проведенні перевірки не встановлені, тому нарахування розміру шкоди не здійснено.

Щодо позовної вимоги про зобовязання надати дозвіл зазначив, що зобовязання відповідача вчинити конкретні дії є порушенням дискреційних повноважень, які надані органу виконавчої влади. З вказаних підстав у задоволенні позову просив відмовити.

27.09.2018 позивач надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач після отримання ним ухвали суду про відкриття провадження провів обстеження земельної ділянки з метою перевірки дотримання вимог земельного законодавства та подав до суду акт державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог земельного законодавства України про охорону земель від 20.09.2018.

Позивач була присутня при обстеженні земельної ділянки, ознайомилась із актом перевірки та зробила зауваження щодо того, що в даному акті немає жодного висновку про наявність чи відсутність порушення земельного законодавства, не визначено наявність чи відсутність збитків та їх розмір, які завдані позивачу нецільовим використанням земельної ділянки третіми особами, не визначено розмір коштів, які позивач має витратити на поліпшення якості землі з урахуванням економічних показників, її оранку, внесення добрив, інші види робіт відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувача, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 та Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007.

Інспектором в акті перевірки тільки здійснено описову частину того, що він побачив візуально, однак мав обовязком зазначити результати перевірки та вказати свої висновки, а при виявленні порушення земельного законодавства вказати його суть з посиланням на акти чинного законодавства, вимоги яких порушені, місце розташування земельної ділянки, її площа, категорію землі та склад угідь, фактичну площу та стан використання земельної ділянки, наявність документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також документи, які підтверджують законність встановлення водонапірної башти та прокладки дороги, встановити, ким та коли на земельній ділянці позивача залишено будівельне сміття.

Державний інспектор вказаним актом частково підтвердив нецільове використання певної частини земельної ділянки та завдання шкоди позивачу (без визначення розміру), оскільки ним встановлено наявність на земельній ділянці на час перевірки залишки будівельного сміття (щебінь), розташування водонапірної башти та асфальтованої дороги. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва і встановлення на ній будь-яких обєктів інфраструктури є нецільовим використанням землі. Також наявне самовільне зайняття земельної ділянки шляхом встановлення на ній водонапірної башти, прокладення дороги та залишення будівельного сміття, оскільки третіми особами не надані документи на її правомірне зайняття та використання.

Крім цього зазначила, що не просить суд підмінити ГУ Держгеокадастру у виконанні його функцій, оскільки підміною органу виконавчої влади чи іншого державного органу може бути той випадок, коли суд вчинив якісь повноваження, властиві певному органу. Таким чином, у випадку якщо відмова державного органу визнана протиправною, то за наявності всіх необхідних правових підстав не буде порушенням або втручанням у дискреційні повноваження органу державної влади винесення адміністративним судом рішення, яким буде зобовязано державний орган вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 02.11.2018 у відповідача були витребувані докази: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельна ділянка №13 від 12.05.2017; відповідь ТОВ «Нестерівка» від 12.06.2017, довідка виконавчого комітету Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області №185 від 31.03.2017; акт прийому-передачі майна в спільну часткову власність ТОВ «Нестерівка» від 28.11.2001; договір оренди землі від 01.01.2005, зареєстрований в Маньківському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис в Державному реєстрі земель №У16 від 02.02.2007.

Відповідач надав витребувані докази до суду 09.11.2018.

Відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється у письмовому провадженні.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, які містяться у справі, суд встановив наступне.

01.05.2005 позивач ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Нестерівка» договір оренди земельної ділянки площею 2,19 га, що знаходиться в адміністративних межах Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 02.02.2007 за №416, належної їй на праві власності, терміном на десять років По закінченню строку дії вказаного договору ТОВ «Нестерівка» повернуло земельну ділянку позивачу. Зі змісту договору оренди землі від 01.01.2005 вбачається, що кадастровий номер земельної ділянки відсутній; на земельній ділянці відсутні будівлі та споруди та обєкти інфраструктури. Згідно з актом прийому-передачі від 01.01.2005 земельна ділянка передана в оренду без зауважень.

Згідно з копією довідки виконавчого комітету Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області №185 від 31.03.2017, виданої на підставі матеріалів по розпаюванню майна колгоспу ім. Мічуріна та КСП «Нестерівка», на земельній частці паю, що належить ОСОБА_1, розташована водонапірна башта, збудована в 1984 році, та вигул для великої рогатої худоби, збудований у 1987 році колгоспом ім. Мічуріна.

12.05.2017 відповідачем за заявою позивача проведено обстеження спірної земельної ділянки на предмет дотримання вимог земельного законодавства, про що складено акт №13, у якому зазначено, що при винесенні земельної ділянки в натурі на місцевості на площі близько 200 кв.м. встановлено знаходження на земельній ділянці водонапірної башти, на площі близько 200 кв.м. розташований літній табір для великої рогатої худоби та на площі близько 10 кв.м. розташована вигрібна яма. Внаслідок того, що земельна ділянка тривалий час не оброблялася, затруднена обробітка близько 1,6 га.

Згідно з листом ТОВ «Нестерівка» №48 від 17.06.2017, направленим відповідачу, земельна ділянка, що належить ОСОБА_1, знаходиться в полі №8, яке було передане в оренду єдиним масивом без встановлення межових знаків та облаштування підїзних доріг. На виконання Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» на базі колишнього КСП «Нестерівка» створено СТОВ «Нестерівка», яке є правонаступником КСП «Нестерівка». Протоколом №2 зборів співвласників майнових і земельних сертифікатів КСП «Нестерівка» від 28.11.2001 було затверджено акт розрахунку майнового фонду та затверджено перелік майна пайового фонду, що персоніфікується між колишніми членами КСП «Нестерівка». Обєкти, які розміщені на земельній ділянці, належать власникам майнових паїв, оскільки обора для корів та вигрібна яма (1987 року забудови) та водонапірна башня башня Рожновського (1984р.) були збудовані колгоспом ім. Мічуріна. ТОВ «Нестерівка» використовує вище перелічені обєкти на підставі договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходяться у спільній частковій власності від 28.11.2001.

У акті прийомки-передачі майна, що передається в спільну часткову власність ТОВ «Нестерівка» (додаток до договору від 28.11.2001), копія якого міститься в матеріалах справи, зазначені обора для корів, водонапірна башня, башня Рожновського.

ТОВ «Нестерівка» і гр. ОСОБА_2 звернулись до Маньківського районного суду Черкаської області з позовом до позивача про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду по частині належної їй на праві власності земельній ділянці для обслуговування нерухомого майна.

Позивач, в свою чергу, звернулась до Маньківського районного суду Черкаської області із зустрічним позовом до ТОВ «Нестерівка», у якому просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом зобовязання ТОВ «Нестерівка», ОСОБА_2 демонтувати водонапірну башту Рожновського, розташовану по вул. Горького, 19-б в с. Нестерівка Маньківського району Черкаської області та звільнити земельну ділянку площею 2,19 га, кадастровий номер 0:02:002:0360; стягнути солідарно з ТОВ «Нестерівка», ОСОБА_2 на її користь кошти на відшкодування збитків, заподіяних погіршенням якості грунтового покриву та інших корисних властивостей земельної ділянки або приведенням їх у придатний для користування стан, а також витрат на поліпшення якості земель з урахуванням економічних показників , оранки, внесення добрив, інших видів робіт, в розмірі, який буде встановлено висновком відділу у Маньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Для отримання висновку позивач 26.07.2018 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою, в якій просила провести обстеження земельної ділянки площею 2,1 га, кадастровий номер 0:02:002:0360, яка розташована в с. Нестерівка Маньківського району Черкаської області та належить позивачу на підставі Державного акта на право приватної власності від 10.12.2003 серії ЧР №090360 та встановити розмір збитків, завданих їй нецільовим використанням земельної ділянки, та розмір коштів які позивач має витратити на поліпшення якості землі з урахуванням економічних показників, її оранку, внесення добрив, інші види робіт відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувача, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 та Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007.

Відповідач листом №31-23-0.4-996/90-18 від 08.08.2018 повідомив позивача, що в 2017 році позивач зверталась з приводу обстеження земельної ділянки і державним інспектором Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Нестерівської сільської ради, за межами населеного пункту, загальною площею 2,19 га, право власності позивача на яку посвідчено державним актом від 10.12.2009 (серія ЧР №090360) та складено акт №13 від 12.05.2017. Про результати перевірки позивача було повідомлено листом №32-23-0.46-387/90-17. Розяснено, що згідно з поясненнями ТОВ «Нестерівка» водонапірна башта, літній табір для худоби та вигрібна яма, якими користується ТОВ «Нестерівка», були збудовані у 1987 році та знаходяться у володінні колишніх членів КСП «Нестерівка» в колективній власності. При укладенні 01.01.2005 між ОСОБА_1 та ТОВ «Нестерівка» договору оренди землі, зареєстрованого в Маньківському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис №У16 від 02.02.2007, земельна ділянка була передана в оренду єдиним масивом без встановлення межових знаків. Таким чином, земельна ділянка, яка передана позивачу у власність та виділена в натурі, знаходиться на території господарського двору, що сталося внаслідок помилки землевпорядної організації, яка виготовляла проект землеустрою щодо приватизації земель колишнього КСП ім. Мічуріна та її паювання.

Також 20.09.2018 відповідач за участю позивача здійснив обстеження належної їй на праві власності земельної ділянки та склав акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20.09.2018 №439-ДК/914/АП/09/01/-18, яким нецільове використання земельної ділянки не встановив.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не розгляду заяви від 26.07.2018 і не проведення обстеження земельної ділянки позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно статті 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Повноваження центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі визначені статтею 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» №963-VІ від 19.06.2003.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» №963-VІ від 19.06.2003 до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Згідно ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» №963-VІ від 19.06.2003 державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Постановою №15 від 14.01.2015 Кабінету Міністрів України затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно підпункту 251 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру №15 від 14.01.2015 Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль), зокрема, використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

Згідно підпункту 258 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру №15 від 14.01.2015 Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів до її відшкодування в установленому законодавством порядку.

Згідно пункту 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру №15 від 14.01.2015 Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, контроль за цільовим використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення та розрахунок шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок та їх використання не за цільовим призначенням відноситься до компетенції Держгеокадастру та його територіальних органів, зокрема, відповідача.

Судом встановлено, що відповідач за зверненням позивача двічі здійснював обстеження земельної ділянки, належної позивачу на праві власності, та склав відповідні акти, а саме: акт від 12.05.2017 №13 та акт від 20.09.2018 №439-ДК/914/АП/09/01/-18, якими нецільове використання земельної ділянки не встановив.

Методика визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 №963 і спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу. Розмір шкоди визначається окремо по кожному із зазначених правопорушень.

Згідно з п. 3 вказаної Методики розмір шкоди не включає витрати на: знесення будинків, будівель і споруд, які самочинно збудовані чи будуються на самовільно зайнятих земельних ділянках чи на земельних ділянках, не відведених в установленому порядку на цю мету; приведення земельних ділянок у стан, придатний для їх подальшого використання за цільовим призначенням; проведення рекультивації порушених земель.

Оскільки відповідач не встановив нецільового використання належної на праві власності земельної ділянки позивача, підстави для визначення розміру шкоди відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 №963 відсутні.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Ст. 212 Земельного кодексу України передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

В свою чергу, відшкодування збитків власникам землі врегульовано ст. 157 Земельного кодексу України, згідно ч.ч. 1, 3 якої відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 N 284 (у подальшому Порядок №284) затверджений Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, який передбачає, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно з п. 2 Порядку №284 розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Згідно з п. 3 Порядку №284 відшкодуванню підлягають, зокрема, понесені або необхідні витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи; інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обгрунтовані.

Таким чином, визначення розміру понесених або необхідних витрат на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт) здійснюється комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад, і не відноситься до компетенції відповідача.

Суд не погоджується з доводами позивача про нецільове використання земельної ділянки ТОВ «Нестерівка» з огляду на наступне.

Судом встановлено, що водонапірна башта на спірній земельній ділянці була збудована в 1984, а літній табір для великої рогатої худоби в 1987 році, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області №185 від 31.03.2017, відтак факт нецільового використання спірної земельної ділянки ТОВ «Нестерівка» відсутній.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що обстеження земельної ділянки відповідачем проведено і встановлено відсутність факту нецільового використання спірної земельної ділянки, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законом, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У звязку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат (судовий збір, витрати на правничу допомогу) відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (вул. Лесі Українки, 38, с. Нестерівка, Маньківський район, Черкаська область, 20140, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, 18008, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Руденко