Справа № 304/1407/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/4476/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2018 року (головуючого судді Ганька І.І.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Перечин у справі №304/1407/18 провадження №2-а/304/28/2018 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про зміну заходу стягнення у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.10.2018 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС в якому просить змінити захід стягнення призначений постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та взаємодії ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил № 3145/30500/18 від 19.09.2018 року громадянину України ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України, - на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.470 МК України, обмежившись усним зауваженням, а провадження закрити.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2018 року постанову у справі про порушення митних правил № 3145/30500/18, винесену заступником начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 18 вересня 2018 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України - залишено без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про зміну заходу стягнення у справі про порушення митних правил - без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не зявилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 19 липня 2018 року о 08 годині 31 хвилині в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС заїхав транспортний засіб марки «Peugeot 307», реєстраційний номер TV 367 DE, кузов № НОМЕР_1, у якому у якості пасажира з Словаччини до України слідував громадянин України ОСОБА_1. У ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Департаменту митної справи ДФС України встановлено, що 06 липня 2018 року о 18 годині 41 хвилині ОСОБА_1 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер Словаччини SO 240 AS, кузов №VSA1207, в митному режимі «транзит». Станом на 19 липня 2018 року вказаний транспортний засіб з митної території України вивезеним чи поміщеним в інший митний режим не значився, відтак цього ж дня відносно позивача складено протокол про порушення митних правил № 3145/30500/18 та повідомлено його про час та місце розгляду справи.

Також судом встановлено, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер Словаччини SO 240 AS, кузов № НОМЕР_1, був вивезений ОСОБА_1 за межі митної території України 23 липня 2018 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС.

18 вересня 2018 року заступником начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_2 винесено постанову у справі про порушення митних правил № 3145/30500/18, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного Кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 3 400 гривень.

ОСОБА_1 звернувся до суду та посилається на відсутність у його діях ознак порушення митних правил та порушення відповідачем вимог ст. 489 МК України, а саме не врахування під час розгляду справи відносно нього обставин, які помякшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 470 Митного кодексу України (далі - МК України) вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 90 МК України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Згідно частини 1 статті 381 цього Кодексу громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Положеннями частини 1 статті 192 цього Кодексу визначено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України № 1118 від 17 листопада 2005 року, встановлено, що обставини непереборної сили це смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Положеннями пункту 2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 657 від 31 травня 2012 року (далі - Порядок) визначено, що аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Відповідно до пункту 3 Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Також Порядок передбачає обов'язок особи, яка відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), звернутись до митного органу із відповідною заявою.

З позовної заяви та оскаржуваної постанови вбачається, що 18 липня 2018 року ОСОБА_1 подав письмову заяву до Закарпатської митниці ДФС про поломку ввезеного ним автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер Словаччини SO 240 AS, кузов № НОМЕР_1.

Однак, будь-яких доказів, які б підтверджували факт аварії, дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб, позивачем не надано та матеріали справи не містять. Крім цього, вказана заява подана після закінчення встановленого строку транзитного перевезення, що ним і не заперечується.

Посилання скаржника не приймати до уваги Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 657 від 31 травня 2012 року, оскільки такий прийнятий Міністерством фінансів України до компетенції якого не входить регулювання спеціальних суспільно-правових відносин такі висновки є протиправними, оскільки вказаний Порядок є нормативно-правовим актом, який є чинним, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 2 жовтня 2012 р. за № 1669/21981 та прийнятим на врегулюванням митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, які передбачені Митним кодексом України та під час перебування товарів у відповідному митному режимі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_3 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше, ніж на 1 добу, але менше 10 діб, факт аварії, дії обставин непереборної сили чи протиправних дій третіх осіб ним не доведено, заяву про неможливість вивезти транспортний засіб подав після закінчення встановленого строку транзитного перевезення, відтак суд приходить до висновку про наявність в його діях ознак порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 470 МК України.

Що стосується позовної вимоги позивача про зміну заходу стягнення, призначеного оскаржуваною постановою та звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України, обмежившись усним зауваженням, та закриття провадження у справі, суд приходить до наступного.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення, зокрема статтею ст. 22, передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, законодавцем надано право звільнити порушника від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, саме органу (посадовій особі), уповноваженому вирішувати справу про адміністративне правопорушення. У даному випадку таким органом виступає Закарпатська митниця ДФС.

Вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року справа №455/415/16-а адміністративне провадження №К/9901/43010/18.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд вправі змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Проте, суд не вправі звільнити особу від адміністративної відповідальності, тим самим підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Санкція частини 2 статті 470 МК України передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 400 грн. без альтернативи.

Отже, суд не може перебрати від державного органу дискреційні повноваження та змінити захід стягнення, передбачений частиною 2 статті 470 МК України, звільнивши правопорушника від відповідальності, вийшовши за межі вказаної статті.

Посилання скаржника «на велику кількість рішень судів першої та апеляційної інстанції щодо зміни постанови органу митниці ДФС, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень є публічною, загальновідомою інформацією та не потребує доказуванню», такі висновки є необґрунтовані, оскільки не підтверджені будь-якими доказами, а тому апеляційний суд не бере їх до уваги та вважає, що такі вказані з метою уникнення відповідальності за порушення митних правил.

Щодо посилання скаржника про недотримання посадовою особою митного органу вимог статті 489 МК України, тобто не зясування обставин, що помякшують та/або обтяжують відповідальність (що він протягом року до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, на даний час тимчасово не працює, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей), то суд таке до уваги не бере, оскільки у оскаржуваній постанові міститься відмітка, що обставин, які помякшують або обтяжують відповідальність позивача не встановлено.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та взаємодії ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил № 3145/30500/18 від 19.09.2018 року є правомірною, підстав для її скасування скаржником не доведено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2018 року у справі №304/1407/18 провадження №2-а/304/28/2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_4