Справа № П/811/322/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

29 листопада 2018 року м. Дніпросправа № П/811/322/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 р. в адміністративній справі №П/811/322/18 за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків , в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення офісу великих платників податків ДФС № від 05.12.2017 року на суму 3 543 055,91 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення офісу великих платників податків ДФС № від 05.12.2017 року на суму 1700,00 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 05.12.2017 № , від 05.12.2017 № . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняте нове про відмову в задоволені позову.

В судовому засіданні представники учасників справи підтримали доводи апеляційної скарги та відзиви на неї, відповідно.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, в період з 03 жовтня по 07 листопада 2017 року посадовими особами Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби проведена документальна позапланова виїзна перевірка ВАТ по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» з питання повноти нарахування та сплати екологічного податку з викидів забруднюючих речовин в частині використання газу на виробничо-технологічні втрати та витрати за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2017 року. За результатами перевірки складено Акт від 13.11.2017 № 154/28-10-46-14-03365222, відповідно до висновків якого встановлено порушення позивачем:

- пп. 240.1.1 п.240.1 ст. 240, пп. 242.1.1 п.242.1 ст.242, п.249.3 ст. 249 Податкового кодекси України, в результаті чого занижено екологічний податок у сумі 2 834 444,71 грн., в т.ч.: за 1 квартал 2015 р. в сумі 346 079,85 грн., за 2 квартал 2015 р. в сумі 88 591,27 грн., за 3 квартал 2015 р. в сумі 153 875,10 грн., за 4 квартал 2015 р. в сумі 217 215,42 грн., за 1 квартал 2016 р. в сумі 466 284,65 грн., за 2 квартал 2016 р. в сумі 135 546,16 грн., за 3 квартал 2016 р. в сумі 152 551,10 грн., за 4 квартал 2016 р. в сумі 410 983,54 грн., за 1 квартал 2017 р. в сумі 792904,64 грн., за 2 квартал 2017 р. в сумі 70 412,98 грн.;

- пп 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 гл. 2 розділу II, п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України - не подано податкову звітність з екологічного податку з викидів забруднюючих речовин в частині використання газу на виробничо-технологічні втрати та витрати за період з 01.01.2015 по 30.06.2017. Відповідальність платника передбачена п. 120.1 ст. 120 глави 11 розділу ІІ Податкового кодексу України.

На підставі висновків акту перевірки 05.12.2017 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , яким Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "КІРОВОГРАДГАЗ" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення з основного зобов'язання у розмірі 2834444,71 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 708611,20 грн. (а.с. 27), а також № , яким Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "КІРОВОГРАДГАЗ" застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення у розмірі 1700 грн. (а.с. 28).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з порушенням принципів законності та обґрунтованості, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 14.1.57 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України екологічний податок - загальнодержавний обов'язковий платіж, що справляється з фактичних обсягів викидів у атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти забруднюючих речовин, розміщення відходів, фактичного обсягу радіоактивних відходів, що тимчасово зберігаються їх виробниками, фактичного обсягу утворених радіоактивних відходів та з фактичного обсягу радіоактивних відходів, накопичених до 1 квітня 2009 року.

Відповідно до п.п. 14.1.230 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України стаціонарне джерело забруднення - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу та/або скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти.

Згідно з пп. 240.1.1 п. 240.1 ст. 240 Податкового кодексу України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення.

Відповідно до п.п. 242.1.1 п. 242.1 ст. 242 Податкового кодексу України об'єктом та базою оподаткування є обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Приписами п. 243.1 ст. 243 Податкового кодексу України встановлено ставки податку за викиди атмосферне повітря окремих забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення у складі яких є, зокрема, найменування забруднюючої речовини - вуглеводні.

Згідно з п. 250.1 ст. 250 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.

Відповідно до п.п. 250.2.1 п. 250.2 ст. 250 Податкового кодексу України платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об'єктів.

Як зазначено в акті перевірки, позивачем порушено вимоги ПК України, внаслідок чого занижено податкові зобов'язанні екологічного податку з викидів у атмосферне повітря забруднюючих речовин (далі екологічний податок) за період, що перевірявся, у сумі 2 834 444,71 грн.

При цьому контролюючий орган в акті перевірки зазначає про те, що за технологією діяльності з постачання та розподілу природного газу у позивача виникають виробничо-технологічні витрати та втрати природного газу.

Відповідно до приписів п. 56.4 ст. 56 Податкового кодексу України підтвердження правильності нарахування екологічного податку має бути підтверджене належними доказами та не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, під час проведення перевірки контролюючим органом не здійснювалось заходів щодо встановлення фактичних викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, зокрема, встановлення місця розташування, оскільки для визначення податкових зобов'язань з екологічного податку, який справляється за місцем знаходження джерела викидів - об'єкта, пов'язаного з оподаткуванням, вимагається виконання інвентаризації в межах конкретних адміністративно-територіальних одиниць, за місцезнаходженням джерел викидів, конкретних найменувань елементів мережі, їх технічних характеристик та технологічних операцій під час транспортування газу, відповідачем не заперечувалось.

Також акт перевірки не містить відомостей щодо переліку стаціонарних джерел забруднення, об'ємів виробничо-технологічних втрат по кожному з них, до яких також належить об'єм витоку газу під час технічного обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, що використовує газ, і з'єднувальних деталей, який не перевищує норм, установлених чинними нормативними документами, а при розрахунку фактичного обсягу викиду забруднюючої речовини не враховано: неоднорідність статей втрат за переліком елементів газорозподільної мережі; що диференціація нормативів передбачена відповідно до складу конкретної газорозподільної мережі; що методологія визначення питомих виробничо-технологічних втрат газу під час його транспортування газорозподільними мережами побудована на принципах використання індивідуальних граничних показників обсягів виробничо-технологічних втрат газу за умов нормативне герметичності газопроводів і його елементів.

Міністерство палива та енергетики України наказом від 30.05.2003 року №264, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №570/7891, затвердило Методику визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (далі - Методика), відповідно до якої виробничо технологічні (нормовані) втрати газу - граничний витік газу, під час якого ще можливо забезпечити надійне функціонування та умовну нормативну герметичність газопроводів, з'єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, приладів.

Відповідно до п. 5.8 Методики визначено, що максимально допустимі обсяги виробничо-технологічних втрат природного газу, що як більш легка ніж повітря речовина неконтрольовано надходить в атмосферне повітря, визначаються шляхом розрахунку згідно з Методикою. При цьому, порядок розрахунків виробничо-технологічних втрат газу встановлено п. 6 Методики і передбачає, що вичерпна кількість інформації, яка необхідна для розрахунку втрат природного газу, як обсягу викидів вуглеводнів в атмосферу стаціонарними джерелами, обмежена показниками, наведеними в таблицях додатків 1 -4 до Методики.

Зокрема, додатки 1-4 містять кількісні (в одиницях обсягу кубічні метри природного газу за добу) показники граничних втрат - викидів лінійними та точковими виробничими елементами з диференціацією за показниками технологічних умов провадження господарської діяльності, таких як тиск в газопроводі та діаметр газопроводу, які експлуатуються.

Пунктом 6.5 Методики визначено формулу розрахунку загального обсягу виробничо-технологічних втрат газу за відповідний період для цілей визначення податкових зобов'язань з екологічного податку, який справляється за місцем знаходження джерела викидів - об'єкта, пов'язаного з оподаткуванням, вимагає виконання інвентаризації в межах конкретних адміністративно-територіальних одиниць, за місцезнаходженням джерел викидів, передбачених розділу 6 Методики конкретних найменувань елементів мережі, їх технічних характеристик та технологічних операцій під час транспортування газу.

Проте, як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, при проведенні розрахунку обсягів викидів контролюючим органом було застосовано методику розрахунку для пересувних джерел викидів. Зокрема різниці обсягу виробничо-технологічних витрат, які застосовуються між об'ємом (обсягом) надходження природного газу в газорозподільну мережу протягом місяця (календарного року) і об'ємом (обсягом) природного газу, який розподілений по підключених до/через газорозподільну мережу об'єктів споживачів та переданий в суміжні газорозподільні мережі протягом зазначеного періоду, - є об'ємом (обсягом) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу у газорозподільній мережі, понесених позивачем протягом зазначеного періоду. Однак застосування такої методики для розрахунку екологічного податку в даному випадку є безпідставним, оскільки позивачем не використовуються пересувні джерела викидів, а навпаки використовуються стаціонарні джерела, що під час перевірки відповідачем не враховано. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що контролюючим органом в даному випадку неправомірно, з порушенням вимог законодавства проведене розрахунок екологічного податку, а тому спірне податкове повідомлення-рішення про донарахування податкового зобов'язання з екологічного податку є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи відповідача щодо порушення позивачем приписів п.п.49.18.33 п. 49.18 ст. 49 ПК України, п.250.2 ст. 250 ПК України у зв'язку з неподанням податкової звітності з екологічного податку з викидів забруднюючих речовин в частині використання газу на виробничо-технологічні витрати за період з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що позивачем подано зазначу податкову звітність до контролюючого органу за місцем знаходження джерел викидів, що узгоджується з приписами податкового законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 р. в адміністративній справі №П/811/322/18 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко