Справа № 161/11894/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2911/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.10.2018 року (головуючого судді Рудської С.М.) ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у справі №161/11894/18 провадження №2-а/161/467/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Гетманчук Олени Володимирівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.07.2018 року звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Гетманчук Олени Володимирівни в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 496392 від 23.07.2018 року, винесену рядовим інспектором УПП у Волинській області Гетманчук О.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.10.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, неповно з'ясовано обставини справи, не доведено обставини, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов закрити справу про адміністративне правопорушення. А саме посилається, на те що було застосовано світовий прилад повороту, при включенні перемикача поворотів запрацювало звукове реле перемикача та не рухався на жовтий сигнал світлофора, як вказав інспектор у постанові, належними доказами якого не встановлено вчинення адміністративного правопорушення. Також посилається на постанову Верховного Суду від 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17.

Від відповідачів відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.07.2018 року інспектором роти № 1 УПП у Волинській області рядовою поліції Гетманчук О.В. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАА № 496392 та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 23.07.2018 року о 14.12 позивач ОСОБА_1, рухаючись в м. Луцьку по проспекту Перемоги, 16 на автомобілі НОМЕР_1, здійснив проїзд на жовтий сигнал світлофора, при перестроюванні та маневруванні не користувався покажчиком повороту, чим порушив вимоги п. 9.2.б ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно із частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху»).

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпункту «б» пункту 9.2 Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до підпунктів «ґ» та «д» пункту 8.7.3. Правил дорожнього руху сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів і жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно із статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції досліджуючи відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції встановив, що позивач під час винесення оскаржуваної постанови не заперечував проти факту використання засобів зв'язку під час руху та посилався що покажчики повороту при маневруванні ним не вмикались, оскільки вважав, що їх не було необхідності вмикати, позаду ніхто не рухався та за вчинення правопорушення є не значим та можна обмежитись щодо нього усним зауваженням, як на підставу для звільнення від адміністративної відповідальності. А тому суд, вважає, що вказаним доказом підтверджено вину позивача, а відповідачем доведено правомірність прийняття постанови від 23.07.2018 року серія ЕАА №496392.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції у якості свідка інспектор поліції Гетманчук О.В. суду пояснила, що 23.07.2018 року, здійснюючи несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку, у складі поліцейського екіпажу разом з інспектором поліції Данильчуком О.П., приблизно о 14.12 на проспекті Перемогиё 16 в м. Луцьку помітили автомобіль «Шевроле» р.н.з. НОМЕР_1. Вказаний автомобіль здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора - жовтий сигнал, а також при перестроюванні з одного ряду руху в інший не увімкнув світловий покажчик повороту. На службовому автомобілі вони прослідували за вказаним автомобілем, але через інтенсивність дорожнього руху їм вдалося його зупини лише на вул. Яровиця. При розгляді справи про адміністративне правопорушення позивач не заперечував, що проїхав перехрестя на жовтий сигнал та не увімкнув світловий покажчик повороту при перестроюванні, але вину у вчиненні правопорушень не визнавав, посилаючись на те, що його дії не заважали іншим учасникам руху.

Суд вважає, що інспектором поліції доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. У той же час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності та скасування постанови. Наявність підстав для притягненні позивача до відповідальності підтверджено належними доказами, порушнику роз'яснено його права при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання скаржника на те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення суперечить наявному в справі відеозаписі в якому він вчинення такого не заперечує, а просить обмежитись усним зауваженням, а його доводи суд критично оцінює, оскільки такі є безпідставним та необґрунтованими, не відповідають дійсним обставинам справи та на думку суду дане з метою уникнення відповідальності за вчинене, а постанова Верховного Суду від 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17 не вказує про аналогічні підстави притягнення апелянта до відповідальності, адже відповідно до постанови Верховного Суду від 12.12.2018 року справа №205/8410/16-а відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції є доказом підтверджуючим вину особи.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. відповідає вимогами чинного законодавства України.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 08.08.2018 року у справі №601/776/18 провадження №2-а/601/51/2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль