Справа № 200/12959/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 р. Справа№200/12959/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: 87527, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Переможна, 9/13; адреса для листування: 02099, м. Київ, вул. Севастопольська, 22/69)

до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Словянськ, пл. Соборна, 3)

про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання неправомірними дії щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років та зобовязання відповідача призначити пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 1 січня 2017 року.

26 листопада 2018 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

10 грудня 2018 року відповідач до суду надав заву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в обґрунтування якої зазначив, що з метою повного та всебічного зясування обставин справи відповідач має право бути присутнім при розгляді справи для надання пояснень по справі.

Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року суд відмовив відповідачу у задоволенні його клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

У позовній заяві позивач зазначив, що згідно наказу від 14 грудня 2016 року його звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі у звязку із скороченням штатів та згідно зазначеного наказу його вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 21 рік 6місяців та 17 днів, у пільговому обчисленні 27 років 8 місяців та 7 днів. Враховуючи, що відповідно до вимог чинного законодавства він має право на призначення пенсії за вислугу років 17 липня 2018 року він звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років та уповноваженим органом підготовлено та направлено на адресу відповідача відповідне подання із додатками. Проте, листами від 6 вересня 2018 року та 31 жовтня 2018 року відповідачем відмовлено у призначенні пенсії, оскільки календарна вислуга років на день звільнення становила 21 рік 6 місяців та 17 днів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що законодавство не передбачає набуття права на пенсію за вислугою років за наявності виключно календарної вислуги. Отже, дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років, позивач вважає незаконними, тому звернувся до суду з даним позовом.

В установлений судом строк відповідачем на адресу суду надано відзив на адміністративний позов позивача, у якому заперечив проти задоволення заявлених вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Мотивуючи вимоги поданих заперечень відповідач відзначив, що норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не вказують, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах; а вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у його постановах від 27 березня 2018 року по справі № 295/6301/17 та від 19 вересня 2018 року в справі № 725/1959/17. Також, відповідач зауважив, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією (стаття 50 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»). Проте, згідно матеріалів адміністративного позову заява про призначення пенсії датована позивачем 17 липня 2018 року, але при цьому позивач просить призначити йому пенсію з 1 січня 2017 року, що є більшим строком аніж передбачений законом. Окрім того, відповідач зауважив суду, що саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення пенсії. Отже, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача, підміняючи дискреційні функції управління.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України про що свідчить паспорт громадянина України серії ВЕ № 249937, виданого Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 23 листопада 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1. Позивач претендує на призначення пенсії за вислугу років.

Судом встановлено на підставі відомостей трудової книжки позивача серії АА № 118906 від 6 червня 1976 року, що 1 серпня 1998 року позивача було прийнято на службу до органів внутрішніх справ по 31 грудня 2016 року. згідно запису трудової книжки позивача вбачається, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та Державній кримінально-виконавчій службі України безперервно 18 років 5 місяців 00 днів.

Згідно розрахунку вислуги років для призначення пенсії підполковнику внутрішньої служби ОСОБА_1, заступника начальника відділу ресурсного та інженерного забезпечення управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області до вислуги років для призначення пенсії зараховані наступні періоди:

з 1 вересня 1992 року по 15 березня 1996 року період навчання у Маріупольському індустріальному технікумі,

з 19 грудня 1996 року по 29 квітня 1998 року за час служби у Збройних силах України,

з 1 серпня 1998 року по 21 грудня 1999 року робота водієм військової пожежної команди,

з 21 грудня 1999 року по 17 січня 2000 року робота на посаді контролеру відділу режиму та охорони Маріупольської ВТК УДДУПВП у Донецькій області,

з 17 січня 2000 року по 14 листопада 2005 року на посаді інспектора пожежної профілактики,

з 14 листопада 2005 року по 6 березня 2006 року - вихователем відділу із соціально-психологічної роботи зі спецконтингентом Маріупольської ВК УДДУПВП у Донецькій області,

з 6 березня 2006 року по 27 листопада 2006 року інспектором протипожежної профілактики відділу режиму та охорони Маріупольської ВК УДДУПВП у Донецькій області,

з 27 листопада 2006 року по 15 жовтня 2007 року на посаді інспектора з мобілізаційної роботи та цивільної оборони,

з 15 жовтня 2007 року по 29 червня 2010 року на посаді старшого інженеру-енергетика інженерно-експлуатаційного відділу Маріупольського ВЦ УДДУПВП у Донецькій області,

з 29 червня 2010 року по 23 травня 2011 року старшим інженером-енергетиком інженерно-експлуатаційного відділу Маріупольського ВЦ УДДУПВП у Донецькій області,

з 23 травня 2011 року по 1 жовтня 2012 року на посаді начальника інженерно-експлуатаційного відділу Маріупольського ВЦ УДДУПВП у Донецькій області,

з 1 жовтня 2012 року по 17 квітня 2015 року на посаді начальника інженерно-експлуатаційного відділу Маріупольського ВЦ УДПтС в Донецькій області,

з 17 квітня 2015 року по 9 жовтня 2015 року на посаді заступника начальника відділу ресурсного та інженерного забезпечення УДПтС в Донецькій області,

з 9 жовтня 2015 року по 1 жовтня 2016 року головним спеціалістом відділу ресурсного та інженерного забезпечення УДПтС в Донецькій області,

з 1 жовтня 2016 року по 12 серпня 2016 року заступником начальника зазначеного відділу,

з 12 серпня 2016 року по 1 жовтня 2016 року головним спеціалістом відділу ресурсного та інженерного забезпечення УДПтС в Донецькій області,

з 1 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року на посаді заступника начальника зазначеного відділу.

Вислуга років (загальний трудовий стаж), згідно зазначеного розрахунку станом на 31 грудня 2016 року для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні у календарному обчисленні склав 21 рік 6 місяців та 17 днів.

Наказом Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області від 14 грудня 2016 року № 97 о/с «Про особовий склад» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1, заступника начальника відділу ресурсного та інженерного забезпечення управління звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України у звязку з скороченням штатів. Згідно зазначеного наказу вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні склала 21 рік 6 місяців 17 днів та у пільговому обчисленні 27 років 8 місяців та 7 днів.

16 липня 2018 року управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області направила на адресу головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області матеріали щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1, зокрема, заяву позивач про призначення пенсії від 17 липня 2018 року із відміткою про ознайомлення з поданням про призначення пенсії та витяг з наказу про звільнення.

Листом від 6 вересня 2018 року вих. № 12113/03-1 «Щодо повернення документів на гр. ОСОБА_1О.» головне управління повернуло документи позивача про призначення пенсії, зазначивши при цьому, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається за умови, якщо особу було звільнено зі служби з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

На запит позивача на урядову гарячу лінію в порядку Закону України «Про звернення громадян» відповідачем листом від 31 жовтня 2018 року вих. № МІ-8586830 поінформовано, що у звязку з відсутністю вислуги років на день звільнення 23 і більше календарних років, головним управлінням повернуто документи щодо призначення його пенсії на доопрацювання до південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробацій Міністерства Юстиції в м. Дніпро, що суд розцінює як фактичну відмову у призначенні пенсії. Одночасно, у зазначеному листі головного управління було зазначено, що на час надання відповіді документи для призначення пенсії з уповноваженого органу не надходили.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Отже, як вбачається з вимог позовної заяви та відзиву, спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо повернення документів для призначення пенсії, у звязку відсутністю необхідного стажу (вислуги), обчисленої у календарних роках.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначені Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Нормами частини 1 статті 1 зазначеного Закону встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів (стаття 1-1 Закону № 2262-ХІІ).

Право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, відповідно до вимог статті 1-2 даного Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини пятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби):

а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом;

б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;

в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України;

г) особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України;

д) громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають;

е) особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону;

є) особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках;

ж) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше пяти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Умови призначення пенсії за вислугою років визначені у статті 12 Закону № 2262-ХІІ, згідно якої пенсія за вислугу років призначається: а)особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: зокрема, (за умови, що позивач звільнений зі служби з 31 грудня 2016 року) з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

Положення статті 171 Закону № 2262-ХІІ передбачають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів України визначено такий порядок у постанові від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» .

Нормами пункту 3 зазначеної Постанови установлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах в) один місяць служби за півтора місяця: у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Факт роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби встановлено судом на підставі відомостей трудової книжки та не заперечується відповідачем.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов'язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою № 393.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року під час розгляду адміністративної справи № 750/9775/16-а (провадження № К/9901/18705/18) у подібних правовідносинах, що відповідно до вимог статті 242 КАС України є обовязковим для застосування судом при розгляді даної справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок). Цей Порядок відповідно до преамбули регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 N 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян».

Відповідно до положень пункту 1 Порядку Заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності, відповідно до вимог пункту 7 Порядку, подаються такі документи:

заява про призначення пенсії (додаток 1);

грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;

військово-медичні документи про стан здоров'я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію);

документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону ( 2262-12 );

довідка МСЕК про визнання особи інвалідом;

копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); Абзац сьомий пункту 7 в редакції Постанови Пенсійного фонду № 3-1 ( z0326-12 ) від 07.02.2012 \

довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк";

копія паспорта.

Відповідачем не заперечується, що для призначення пенсії позивачу було надано необхідний пакет документів.

При цьому, нормами пункут 12 Порядку визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку. Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії (пункт 13 Порядку).

Пунктом 14 Порядку визначено, що орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Норами пункту 17 Порядку встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Судом встановлено, що всупереч зазначеного порядку відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років не приймалось, а було повернуто пакет документів для призначення пенсії уповноваженому структурному підрозділу з підстав відсутності необхідного стажу (вислуги), обчисленої в календарних роках, не надаючи при цьому оцінку іншим документам, які визначають його вислугу років в пільговому обчисленні (27 років 8 місяців 7 днів).

За таких обставин, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо повернення документів позивача для призначення пенсії за вислугу років без прийняття відповідного рішення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини пятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, враховуючи досліджені матеріали справи, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо повернення документів позивача для призначення пенсії за вислугу років за наявності підстав для її призначення.

Водночас, суд погоджується із позицією відповідача щодо виключної дискреції у повноваженнях відповідача з питань призначення пенсії. Тому, вимоги позивача щодо зобовязання відповідача призначити йому пенсію за вислугу років задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії (повернення документів) за вислугою років та зобовязання останнього повторно розглянути його заяву та подання про призначення пенсії за вислугою років, з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наявних матеріалів справи позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Згідно з положеннями частини 1 зазначеної статті при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, судовий збір у розмірі 650 грн. 00 коп. пропорційно до частини задоволених вимог, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: 87527, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Переможна, 9/13; адреса для листування: 02099, м. Київ, вул. Севастопольська, 22/69) до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (, 84122, Донецька область, м. Словянськ, пл. Соборна, 3) про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути подання про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з прийняттям відповідного рішення, з урахуванням правової оцінки наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () судовий збір у розмірі 650 шістсот пятдесят гривень) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: 87527, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Переможна, 9/13; адреса для листування: 02099, м. Київ, вул. Севастопольська, 22/69).

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 26 грудня 2018 року. Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.