Справа № 608/1432/18
Суддя: Парфенюк В. І.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 року Справа № 608/1432/18

Номер провадження2-а/608/40/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретарів Южди Л.С. та Янківської Л.С.

позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представників відповідача Мальованої Н.І. та Сидоренко П.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративне правопорушення, --

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора ЮП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області, адміністративної комісії Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про скасування протоколу про адміністративне правопорушення та постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві позивачка вказала, що 21 червня 2018 року відносно неї складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якому вказується, що 20 червня 2018 року близько 18 години вона, будучи власником магазину «Продукти» в смт. Заводське Чортківського району по вул. Спортивна, 9, продала у магазині горілку ємкістю 0,5 л неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі протоколу адміністративною комісією Заводської селищної ради відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій вказується, що комісія установила: 20 червня 2018 року близько 18 години ОСОБА_1, яка є власником магазину «Продукти» по вул. Спортивна, 9 смт. Заводське, продала у вказаному магазині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, горілку ємкістю 0,5 л, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та постановила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Позивачка вважає, що складені 21 червня 2018 року протокол про адміністративне правопорушення та постанова про адміністративне правопорушення від 18 липня 2018 року за ч. 2 ст.156 КУпАП є незаконними і мають бути скасовані з наступних підстав. Вона відразу не була згідна з правопорушенням, оскільки з її боку його не було. 21 червня 2018 року біля 16 год. 00 хв. в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області по вул. Спортивна, 9 вона у магазині «Продукти» здійснювала прийом товару з Тернопільської філії фірми ТДК, які здійснюють поставку печива, чаю, інших товарів. В той час до неї зайшов працівник поліції з незнайомим хлопцем, які стали стверджувати, що минулого дня вона продала цьому неповнолітньому спиртні напої. Оскільки ці твердження не відповідали дійсності, ОСОБА_1 стала заперечувати вказані обставини. 21 червня 2018 року протокол про адміністративне правопорушення в її присутності не складався, а він містить відмітку про те, що вона від підпису відмовилася, насправді їй ніхто не пропонував з ним ознайомитись, чим порушено її права. В протоколі вказується приблизний час 18 година, він не містить підпису позивачки, пояснень, неправдиво вказується, що вона продала горілку ємкістю 0,5 л, при цьому зазначається, що огляд не проводився, речі не вилучались, тобто будь-які речові докази вчиненого правопорушення відсутні, а протокол та постанова базуються виключно на припущеннях.

ОСОБА_1 просила скасувати протокол про адміністративне правопорушення, складений 21 червня 2018 року відносно неї за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та постанову адміністративної комісії Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення про накладення на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення як незаконні.

Відповідач - адміністративна комісія Заводської селищної ради Чортківського району - подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що твердження позивачки про те, що протокол про адміністративне правопорушення в її присутності не складався та не надавався їй для підпису не відповідає дійсності, оскільки він був складений та наданий ОСОБА_1 в присутності двох понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що зазначено в протоколі. Не відповідає дійсності її твердження, що вона не здійснювала продаж алкогольних напоїв неповнолітнім. Факти постійного продажу алкогольних напоїв неповнолітнім учням Чортківського ВПУ підтверджуються матеріалами адміністративної справи та поясненнями учнів училища, які додаються до відзиву. По аналогічній справі 11.12.2017 року до адміністративної відповідальності притягувався син позивачки ОСОБА_8 за продаж в магазині «Продукти» по вул. Спортивна смт. Заводське слабоалкогольних напоїв неповнолітньому, копії справи також додані до відзиву. Тому адміністративна комісія просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 5 листопада 2018 року закрито провадження в справі щодо частини позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора ЮП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області, а саме щодо вимоги скасувати протокол про адміністративне правопорушення, складений 21 червня 2018 року відносно позивачки за відмовою представника позивачки від позову в цій частині.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять скасувати постанову адміністративної комісії Заводської селищної ради Чортківського району в справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу та провадження в справі закрити.

Представники відповідача - адміністративної комісії Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області Мальована Н.І. та Сидоренко П.В. не визнають позовні вимоги, просять відмовити у їх задоволенні з мотивів, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 21 червня 2018 року відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якого 20 червня 2018 року близько 18 години ОСОБА_1, яка є власником магазину «Продукти» смт. Заводське Чортківського району вулиця Спортивна, 9, продала у вищевказаному магазині горілку ємкістю 0,5 л неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі вказаного протоколу адміністративною комісією Заводської селищної ради винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій вказується, що комісія установила: 20.06.2018 року близько 18 години ОСОБА_1, яка є власником магазину «Продукти» по вул. Спортивна, 9 смт. Заводське, продала у вказаному магазині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, горілку ємкістю 0,5 л, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та постановила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, стаття 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, пояснення сторін та показання свідків, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивачки до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

До такого висновку суд дійшов з врахуванням наведених нижче обставин.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 21 червня 2018 року вказано, що позивачка вчинила адміністративне правопорушення 20 червня 2018 року близько 18 години.

Проте такі обставини щодо часу вчинення правопорушення не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_5, який будучи допитаним в якості свідка в судовому засіданні пояснив, що алкогольні напої він придбав в магазині позивачки 20 червня 2018 року близько 13-ї години.

Такі ж обставини випливають і з показань свідка ОСОБА_9, який в судовому засідання пояснив, що 20 червня 2018 року, тобто в день отримання пенсії, він приблизно в період з 17-ї години 30 хвилин до 19-ї години знаходився в приміщенні магазину позивачки і не бачив, щоб свідок ОСОБА_5 в цей час купляв в магазині "Продукти" алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 21 червня 2018 року ним було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв'язку з реалізацією 20 червня 2018 року ОСОБА_1 горілки неповнолітньому ОСОБА_5. Не заперечує можливу помилку в протоколі щодо часу вчинення правопорушення. В своєму поясненні свідок підтвердив, що протокол про адміністративне правопорушення ним було складено на підставі даних, отриманих від свідка ОСОБА_5.

Таким чином, обставини вчиненого правопорушення безпосередньо працівником поліції виявлені не були, а протокол про адміністративне правопорушення відносно позивачки ним складено на наступний день і винятково на підставі пояснень одного свідка.

Інші докази, які би підтверджували вчинення позивачкою 20 червня біля 18-ї години адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в ході судового розгляду не досліджувались і стороною відповідача такі докази не надані.

Згідно вимог ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 зазначеного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачкою вимог Закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є недоведеним.

Отже, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивачки, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Згідно ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В зв'язку з цим постанова про накладення адміністративного стягнення № 10 від 18 липня 2018 року відносно позивачки є незаконною і вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 156, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області № 10 від 18 липня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: В. І. Парфенюк