Справа № 215/4932/18(2-а/215/182/18)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 215/4932/18(2-а/215/182/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2018 року про відмову у відкритті провадження (головуючий суддя - Дудіков А.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Голови правління Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною, притягнення до адміністративної відповідальності та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до Голови правління Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" ОСОБА_2 (далі Відповідач) в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Голови правління Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" ОСОБА_2, яка виявилась у порушенні механізму, порядку, шаблону розгляду моєї заяви від 21.09.2018 року згідно порядку ст. 34, 68 Конституції України, ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ст. 9, 29, 33, 45 Закону України «Про інофрмацію»;

- зобовязати Голову правління Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" ОСОБА_2 протягом 15-ти днів нормативно-правовим актом надати зазначені документи згідно заяви від 21.09.2018 року;

- притягти Голову правління Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за протиправну діяльність та не підкорення ст. 34, 68 Конституції України згідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2018 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Голови правління Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною, притягнення до адміністративної відповідальності та зобовязання вчинити певні дії відмовлено (а.с. 6-8).

Позивач ОСОБА_1, В.В., не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 12).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити позовну заяву до належного суду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскільки судом першої інстанції не досліджено правового статусу субєктів спірних правовідносин та не взято до уваги те, що Відповідач у даній справі є розпорядником інформації, то рішення про відмову у відкритті провадження є необгрунтованим.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся з позовними вимоги до голови правління ПАТ «Криворіжгаз» ОСОБА_2, оскарживши бездіяльність останнього щодо ненадання відповіді на заяву від 21.09.2018 р. У позовній заяві, ОСОБА_1 просив голову правління ПАТ «Криворіжгаз» ОСОБА_2 діяти відповідно до порядку, системи норм ст. 18, 19 ЗУ «Про звернення громадян» та забезпечити конституційні гарантії.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Частиною 1 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З наведеного випливає, що для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначальними є його публічно-правовий характер та суб'єктний склад спірних правовідносин.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вказані вище норми чинного законодавства України, а також те, що Відповідач по справі не є суб'єктом владних повноважень, який в спірних правовідносинах виконує владні, управлінські функції, колегія суддів вважає, що даний спір не підпадає під ознаки адміністративно-правового спору, а тому ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження не підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі №215/4932/18(2-а/215/182/18), а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2018 року у справі №215/4932/18(2-а/215/182/18) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова