Справа № 560/1485/18
Суддя: Отупор К.М.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №560/1485/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Волкодав А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу організації несення служби в м. Сарни Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тороша Івана Ростиславовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача інспектора відділу організації несення служби в м. Сарни Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тороша Івана Ростиславовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 жовтня 2018 року інспектором відділу організації несення служби в м. Сарни Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Торошем Іваном Ростиславовичем було винесено постанову серії БР №648699 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про порушення вимог ним частини 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає вказану постаною необгрунтоваю та незаконною. Згідно з даною постановою, ним було порушено правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиць м. Дубровиця, а саме стан покриття проїжджої частини по вул. Нагорянська не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, глибина окремих осідань та вибоїн перевищує 6 см, а також не вжито заходів для попередження учасників дорожнього руху про небезпеку шляхом позначення ділянки, ураженою ямковістю, відповідними технічними засобами регулювання дорожнього руху, відсутні дорожні знаки. Комунальна служба міста та він, як її начальник, підпорядковуються міській раді та не є окремою юридичною особою, а лише виробничим підрозділом міської ради, тобто виконавцем, а тому вважає, що він не є суб'єктом адміністративної відповідальності. Крім того, всі роботи, що здійснює комунальна служба міста, фінансуються з місцевого бюджету з межах виділених на це коштів. На виконання рішення міської ради №551 від 22 грудня 2017 року "Про міський бюджет на 2018 рік", виконавчий комітет Дубровицької міської ради в межах наявних бюджетних коштів, виділених на ремонт міських доріг, ухвалив рішення №7 від 30 січня 2018 року "Про затвердження переліку доріг комунальної власності міста, які потребують поточного ремонту у 2018 році". Згідно додатку до даного рішення, вулиця Нагорянська не включена у план ремонтних робіт на 2018 рік за браком коштів. Тому, посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити, в зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні позивач та представник позивача Драган О.О. позов підтримала в повному обсязі та просили його задовльнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Згідно постанови серії БР №648699 від 19 жовтня 2018 року на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1020 грн. за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиць м. Дубровиця, а саме стан покриття проїжджої частини по вул. Нагорянська не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97, глибина окремих осідань та вибоїн перевищує 6 см, а також не вжив заходів для попередження учасників дорожнього руху про небезпеку шляхом позначення ділянки, ураженою ямковістю, відповідними технічними засобами регулювання дорожнього руху, відсутні дорожні знаки.

Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адмінвідповідальності, який повинен розглядатися за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням порядку, передбаченого Законами України "Про дорожній рух", ПДР України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, наказу МВС "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" від 07 листопада 2015 №1395, а тому її слід скасувати.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з пунктом 1.1 ПДР України, вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 9 Закону України "Про дорожній рух", до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про дорожній рух" , власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно частини 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно частин 1, 3 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Згідно частини 2 статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно положення про Комунальну службу міста, затвердженого рішенням сесії Дубровицької міської ради №73 від 29 грудня 2002 року вбачається, що Комунальна служба міста є структурним підрозділом міської ради, безпосередньо підпорядкована їй та діє від її імені.

Рішенням міської ради №551 від 22 грудня 2017 року "Про міський бюджет на 2018 рік", виконавчий комітет Дубровицької міської ради в межах наявних бюджетних коштів, виділених на ремонт міських доріг, ухвалив рішення №7 від 30 січня 2018 року "Про затвердження переліку доріг комунальної власності міста, які потребують поточного ремонту у 2018 році". Згідно додатку до даного рішення, вулиця Нагорянська не включена у план ремонтних робіт на 2018 рік.

Згідно частини 10 статті 78 Бюджетного кодексу України, після набрання чинності законом про Державний бюджет України органам державної влади та їх посадовим особам забороняється приймати рішення, що призводять до виникнення додаткових витрат місцевих бюджетів, без визначення джерел коштів, виділених державою для забезпечення цих витрат.

Закон України "Про Державний бюджет на 2018 рік" набрав чинності 01 січня 2018 року.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 96 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електроні документи (тестові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео, та звукозаписи тощо).

За приписами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 39 рішення "Лучанінова проти України" від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02), пункт 1 резолютивної частини рішення "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (Кодексу України про адміністративні правопорушення), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; - регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 №1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 №596-УІП, статтю 258 було доповнено новою частиною такого змісту: "Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі".

Відповідно до частини 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до пункту 4 наказу Міністерства внутрішніх справ "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" від 07 листопада 2015 №1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, без складання відповідного протоколу.

Частина 5 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначає, що у разі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і їх слід задовольнити.

Враховуючи вищенаведене керуючись статтями 241, 242, 243, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову, складену інспектором відділу організації несення служби в м. Сарни Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Торошем Іваном Ростиславовичем серії БР №648699 від 17 жовтня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про порушення вимог частини 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03 жовтня 2017 року), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до частини 1 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 27 грудня 2018 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.