Справа № 520/10022/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 р. № 520/10022/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; 62481 сел. Рогань Харківського району та області АДРЕСА_1) до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (; 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 4) про визнання протиправним та скасування рішення -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення № 853499/481 від 19.01.2018 року Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про відмову у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій та зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Позовні вимоги позивач аргументує тим, що у відповідача не має законних підстав для неврахування періоду роботи з 01.08.1988 року по 30.06.1996 року на посаді вихователя в дитячому закладі Роганської картонної фабрики, оскільки, на думку відповідача, посада вихователя у дитячому закладі не передбачена Переліком № 909 від 04.11.1993 року, як робота яка дає право на пенсію за вислугу років. Позивач зазначає, що загальний страховий стаж, який дає її право отримати грошову допомогу, яка не підлягає спадкуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення складає 35 років 6 місяців 4 дня, так як вона працювала в закладах та установах державної та комунальної власності. Позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовлено їй у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення». На підставі викладеного просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 14.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На виконання вимог ухвали суду відповідачем 03.12.2018 року направлено відзив на позов, в якому відповідач із доводами поданого позову не погоджується. В обґрунтування відзиву на позов зазначає, що відповідно до п.7-1 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Вказує про те, що відповідно до п. 2 Постанови КМУ від 23.11.2011 №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років". Зазначає про те, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 працювала з 01.08.1988 року по 30.06.1996 року на посаді вихователя в дитячому закладі Роганської картонної фабрики. З огляду на наведене, посада вихователя у дитячому закладі не передбачена Переліком № 909 від 04.11.1993 року, як робота яка дає право на пенсію за вислугу років. Для зарахування періоду роботи з 01.08.1988 року по 30.06.1996 року на посаді вихователя в дитячому закладі Роганської картонної фабрики до спеціального страхового стажу, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», немає законних підстав, оскільки, як зазначалось вище, вказаний заклад не передбачений Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, (із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів). Вважає, що Управління правомірно та на законних підставах винесло рішення від 19.01.2018 року №853499/481 про відмову ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи викладене, просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Крім того, відповідач у наданому відзиві на позов просив суд розглянути справу з викликом сторін у порядку загального провадження.

Суд, вирішуючи питання про наявність підстав для розгляду зазначеної адміністративної справи у судовому засіданні із викликом сторін, зазначає наступне.

Форми адміністративного судочинства встановлені статтею 12 КАС України.

Так, відповідно до ч.2 ст.12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст.260 КАС України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження при відкритті провадження у справі судом, відповідно до п.п.1-6 ч.3 статті 257 КАС України враховано: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес.

Як встановлено ч.4 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності субєкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.6 ст.262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Оскільки дана справа не визначена у ч.4 ст.257 КАС України, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін

Будь-яких інших обґрунтованих доводів на підтвердження необхідності проведення судового засідання з повідомленням сторін відповідачем, який заявив відповідне клопотання, суду не надано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до приписів ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на позов, з'ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку про наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні з 17.08.2017 року та отримує пенсію за віком на загальних підставах.

30.11.2017 р. позивач звернулася до Управління з заявою щодо виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Управління від 19.01.2018 № 853499/481 відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги із-за відсутності у позивача 30 років страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. „є" - „ж" ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення".

Відмовляючи позивачу в зарахуванні періоду роботи з 01.08.1988 року по 30.06.1996 року на посаді вихователя в дитячому закладі Роганської картонної фабрики, до спеціального стажу роботи, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів „е-ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Управління, як орган державної влади, керувалось положеннями спеціального законодавства, а саме: Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Не погодившись з рішенням Управління про відмову у виплаті грошової допомоги позивач звернулася до суду.

Спірні правовідносини виникли у зв'язку з неврахуванням часу роботи до стажу який дає право на призначення пенсії за вислугу років та відповідно право на виплату грошової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 11.02.1980 року по 01.08.1986 року працювала на посаді вихователя ясельної групи дитячого садку № 389 м. Харкова. У період з серпня 1986 р. до 01.08.1988 року по спеціальності вихователя позивач не працювала.

З 01.08.1988 року ОСОБА_1 була зарахована в дитячий заклад вихователем тимчасово, на час декретної відпустки, який належав до Роганської картонної фабрики. З 30.06.1996 року позивач була звільнена згідно переводу до Роганського ясла- саду, де працює по теперішній час.

Відповідачем зазначається, що до матеріалів пенсійної справи залучена копія Статуту дошкільного виховного закладу Роганської картонної фабрики, прийнятого на засіданні Ради дошкільного закладу № 75 протокол № 2 17.04.1994 року. Посада вихователя у дошкільному виховному закладі також не передбачена Переліком № 909 від 04.11.1993 року, як робота яка дає право на пенсію за вислугу років.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями, страховий стаж це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями, визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Пунктом 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про позашкільну освіту» від 22.06.2000 року за №1841-III, з наступними змінами та доповненнями, позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно із Законом України 11 липня 2001 року № 2628-III «Про дошкільну освіту» систему дошкільної освіти утворюють дошкільні навчальні заклади незалежно від підпорядкування, типів і форм власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України, дошкільна освіта є обов'язковою первинною складовою частиною системи безперервної освіти в Україні.

Згідно до приписів статті 5 зазначеного Закону, Систему дошкільної освіти становлять: заклади дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності; наукові і методичні установи; органи управління освітою; освіта та виховання в сім'ї.

Положеннями ч. 1. ст. 11 визначено, що заклад дошкільної освіти - навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту.

Статтею 12 зазначеного Закону визначені типи закладів дошкільної освіти.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

Відповідно до розділу 1 «Освіта», до таких закладів, зокрема, відносяться дошкільні навчальні заклади всіх типів.

Матеріали справи містять довідку від 04.10.2017 року, видану ПАТ «Роганська картонна фабрика» на імя ОСОБА_1, з якої вбачається, що в наказі №110-к від 02.08.1988р. у п. 3 помилково було вказано структурний підрозділ: дитячий заклад, а потрібно зазначити: «ясла-садок Роганської картонної фабрики» (а.с. 13).

З урахуванням досліджених матеріалів, які містяться у справі, суд приходить до висновку, що дитячий заклад (ясла садок) Роганської картонної фабрики відноситься до дошкільного навчального закладу.

Таким чином, на переконання суду, вихователь дошкільного закладу освіти будь-якого типу є педагогічним працівником, а отже має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Разом з тим, відповідачем при вирішенні питання щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, не враховано до вказаного страхового стажу позивача період роботи з 01.08.1988 року по 30.06.1996 року на посаді вихователя в дитячому закладі Роганської картонної фабрики.

У відповідності до пункту 4 примітки до Постанови № 909 при призначенні пенсії за вислугу років зазначеним у цьому переліку особам допускається підсумовування

стажу за періоди їх роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров'я та соціального захисту.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади старший вихователь, вихователь, асистент вихователя дошкільного навчального закладу - належать до категорії педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати.

Відповідно п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п.5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Положеннями п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» станом на день її призначення.

Згідно з п.7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, її посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, а тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не обґрунтував обставини щодо правомірності його дій та прийнятих рішень, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене вище, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплачених згідно квитанцій № 0.0..1 від 05.09.2018, що наявна в матеріалах справи (а.с. 24).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; 62481 сел. Рогань Харківського району та області АДРЕСА_1) до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (; 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 4) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 853499/481 від 19.01.2018 року Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про відмову у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1; 62481 сел. Рогань Харківського району та області АДРЕСА_1) сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (; 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 4).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У зв'язку із перебуванням судді у відпустці з 03.12.2018 р. по 24.12.2018 р., повний текст рішення виготовлено та підписано 28 грудня 2018 року.

Суддя Шляхова О.М.