Справа № 0440/6472/18
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2018 року Справа № 0440/6472/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
Представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини наведені у позовній заяві.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ВСТАНОВИВ:
Основним видом економічної діяльності ТОВ ІНВАРІАНТ за КВЕД є: будівництво житлових і не житлових будівель.
Судом встановлено, що у період з 26.02.2018 року по 20.03.2018 року, відповідно до п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, у зв'язку з отриманням заперечень на акт документальної планової перевірки від 17.01.2018 року № 1302/04-36-14-20/31550946, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ ІНВАРІАНТ х питань, що стали предметом розгляду заперечень.
1. п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2016 р. по 30.09.2017 р. на суму 926168 грн., у тому числі: 1 кв. 2016 року 118616 грн., 1 півріччя 2016 року 370649 грн., 9 місяців 2016 року 372629 грн., 2016 рік 368621 грн., 1 кв. 2017 року 218542 грн., 1 півріччя 2016 року 220521 грн., 9 місяців 2016 року 557547 грн.;
Зазначені податкові повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Під час розгляду справи судом перевірено прийняті відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як зазначалось вище, в ході проведеної перевірки позивача було встановлено порушення вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 р. по 30.09.2017 р.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також, через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
У відповідності до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України обєктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Статтею 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (в редакції з 01.01.2015 року).
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Статтею 198 ПК України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Статтею 200 ПК України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
- рух активів у процесі здійснення господарської операції.
- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).
Згідно з ч.2 ст.3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.
Із змісту статті 9 цього Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ ІТЦ Енергетика, ТОВ Промтрансінвест, ТОВ Феррете, ТОВ Буд імекс, ТОВ Сайлес про, ТОВ Паллада Інвест, ТОВ Орніон, ТОВ Даника, ТОВ Євро-Клінт (ТОВ Київмонтажбуд), а також обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами, зокрема шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
Так, судом встановлено, що між ТОВ ІНВАРІАНТ (генпідрядник) та ТОВ Орніон (субпідрядник) укладено договір субпідряду від 01.10.2015 року № 13, згідно умов якого субпідрядник зобовязується виконати роботи по Циклічно-потокова технологія скельних порід розкриву в Первомайському карєрі для ПАТ АрселорМіттіал Кривий Ріг. Оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2 і КБ-3, підписаних замовником.
Представником позивача в ході судового розгляду справи пояснювалось, що роботи, виконані ТОВ Орніон обумовлені необхідністю виконання робіт на обєктах ПАТ Північний ГЗК, замовником яких є ПАТ Криворіжіндустрбуд, згідно договору № 8 від 19.08.2013 року.
03.11.2015 року між ТОВ ІНВАРІАНТ (генпідрядник) та ТОВ Паллада Інвест (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 03/11-15, згідно умов якого субпідрядник зобовязується виконати роботи по ПВВ ДП-9 Будівництво будівлі приготування та вдування вугілля ДП-9. Пакет 4А. Теплоізоляція для ПАТ АрселорМітал Кривий Ріг та Циклічно-потокова технологія скельних порід розкриву в Первомайському карєрі і здати генпідряднику у встановлений термін, визначений договором, обєкт відповідно до проектно-кошторисної документації, а генпідрядник зобов'язується створити субпідряднику необхідні для виконання робіт умови, передати генпідряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти виконані роботи й оплатити їх згідно умов договору. Оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2 і КБ-3, підписаних замовником.
Виконання договірних взаємовідносин підтверджено актами приймання виконаних підрядних робіт № 02-04 від 18.04.2016 року, № 1 від 20.04.2016 року, № 01-04 від 19.04.2016 року, № 2 від 20.04.2016 року, № 3 від 16.05.2016 року, № 01-05 від 17.05.2016 року, № 01-05 від 18.05.2016 року, № 1 від 18.05.2016 року, актами надання послуг № 294 від 18.04.2016 року, № 291 від 20.04.2016 року, № 293 від 19.04.2016 року, № 292 від 20.04.2016 року, № 477 від 16.05.2016 року, № 476 від 17.05.2016 року, № 475 від 18.05.2016 року, № 474 від 18.05.2016 року, рахунками фактури та податковими накладними № 94 від 18.05.2016 року, № 95 від 18.05.2016 року, № 96 від 17.05.2016 року, № 97 від 16.05.2016 року, № 87 від 20.04.2016 року, № 88 від 20.04.2016 року, № 89 від 19.04.2016 року, № 90 від 18.04.2016 року на загальну суму 1680223,30 грн. (у т.ч. ПДВ 280037,21 грн.).
Представником позивача в ході судового розгляду справи пояснювалось, що роботи, виконані ТОВ Паллада Інвест обумовлені необхідністю виконання робіт на обєктах ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, ПАТ Північний ГЗК, генпідрядником яких є ПАТ Криворіжіндустрбуд, згідно договору № 8 від 19.08.2013 року.
01.12.2015 року між ТОВ ІНВАРІАНТ (генпідрядник) та ТОВ Сайлес про (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 2/12-15, згідно умов якого субпідрядник зобовязується виконати роботи по Доменний цех № 2. КПП № 8. Реконструкція КПП з установленням автомобільних вагів. ДЦ-1. ДП-6. Капремонт 1 розряду з реконструкцією. Система випарювального охолодження. ГТЦ-2. Демонтаж крана електромостового г/п 50 т. Циклічно-потокова технологія скельних порід розкриву в Первомайському карєрі Оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2 і КБ-3, підписаних замовником.
Виконання договірних взаємовідносин підтверджено актами приймання виконаних підрядних робіт № 2 від 24.03.2016 року, № 3 від 24.03.2016 року, № 1 від 24.03.2016 року, актами надання послуг № 6 від 24.03.2016 року, № 5 від 24.03.2016 року, № 4 від 24.03.2016 року, рахунками фактури та податковими накладними від 24.03.2016 року №№ 1, 2, 3 на загальну суму 700136,40 грн. (у т.ч. ПДВ 116689,40 грн.).
У податковому обліку вищенаведені операції з ТОВ Сайлес про відображені позивачем у складі витрат господарської діяльності за звітний 2016 рік на загальну суму 583447,00 грн. та віднесено ПДВ до складу податкового кредиту за березень 2016 року 116689,40 грн.
Представником позивача в ході судового розгляду справи пояснювалось, що роботи, виконані ТОВ Паллада Інвест обумовлені необхідністю виконання робіт на обєктах ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, ПАТ Північний ГЗК, генпідрядником яких є ПАТ Криворіжіндустрбуд, згідно договору № 8 від 19.08.2013 року.
03.07.2017 року між ТОВ ІНВАРІАНТ (генпідрядник) та ТОВ Буд імекс (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 03/07/17, згідно умов якого субпідрядник зобовязується виконати роботи по конвертерний цех, Реконструкція трансформаторної підстанції ТП_6. КХВ. Цех уловлювання. Реконструкція бензольно-скруберного відділення (заміна бензольного скрубера першого потоку). Оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2 і КБ-3, підписаних замовником.
Виконання договірних взаємовідносин підтверджено актами приймання виконаних підрядних робіт № 01-07 від 18.07.2017 року, № 01-07 від 28.07.2017 року та податковими накладними від 18.07.2017 року № 27, від 28.07.2017 року № 287 на загальну суму 636772,80 грн. (у т.ч. ПДВ 106128,80 грн.).
У податковому обліку вищенаведені операції з ТОВ Буд імекс відображені позивачем у складі витрат господарської діяльності за звітний 2017 рік на загальну суму 530644,00 грн. та віднесено ПДВ до складу податкового кредиту за липень 2017 року 106128,80 грн.
01.08.2017 року між ТОВ ІНВАРІАНТ (генпідрядник) та ТОВ Феррете (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 2/12-15, згідно умов якого субпідрядник зобовязується виконати роботи по Конвертерний цех. Реконструкція трансформаторної підстанції ТП-6 ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг Оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2 і КБ-3, підписаних замовником.
07.06.2016 року між ТОВ ІНВАРІАНТ (покупець) та ТОВ Промтрансінвест (постачальник) укладено договір постачання № 07/06-2016, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар.
Транспортування товару здійснено ТОВ ІНВАРІАНТ, що підтверджено відповідною товарно-транспортною накладною від 30.06.2016 року № 30/06.
03.01.2017 року між ТОВ ІНВАРІАНТ (генпідрядник) та ТОВ Промтрансінвест (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 25/01-17, згідно умов якого субпідрядник зобовязується виконати роботи по Трубопровід живильної води від колони № 25 до котла-утилізатора № 16 для ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг Оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2 і КБ-3, підписаних замовником.
Виконання договірних взаємовідносин підтверджено актом приймання виконаних підрядних робіт № 02-01 від 19.01.2017 року, актом приймання виконаних підрядних робіт № 02-02 від 16.02.2017 року, актом приймання виконаних підрядних робіт № 02-2 від 17.02.2017 року та податковими накладними на загальну суму 1027709,75 грн. (у т.ч. ПДВ 171284,96 грн.).
Представником позивача в ході судового розгляду справи пояснювалось, що роботи, виконані ТОВ Промтрансінвест обумовлені необхідністю виконання робіт, замовником яких є ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, згідно договору № 2985 від 25.10.2016 року, предметом якого є виконання будівельно-монтажних робіт на обєкті Трубопровід живильної води від колони № 25 до котла-утилізатора № 16.
01.12.2016 року між ТОВ ІНВАРІАНТ (генпідрядник) та ТОВ ІТЦ Енергетика (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 01/12, згідно умов якого субпідрядник зобовязується виконати роботи по нове будівництво споруд по розвісу вапна на тракті подачі сипучих матеріалів в перевантажувальному вузлі № 1 конвертерного цеху. Галерея № 4. Циклічно-потокова технологія скельних порід розкриву в Первомайському карєрі. Ремонт протипожежного водопроводу (заміна пожежно-питного водоводу ф219мм) Оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2 і КБ-3, підписаних замовником.
Представником позивача в ході судового розгляду справи пояснювалось, що роботи, виконані ТОВ ІТЦ Енергетика обумовлені необхідністю виконання робіт, замовником яких є ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, згідно договору № 2917 від 12.10.2016 року, предметом якого є виконання робіт на обєкті нове будівництво споруд по розвісу вапна на тракті подачі сипучих матеріалів в перевантажувальному вузлі № 1 конвертерного цеху. Галерея № 4..
26.05.2017 року між ТОВ ІНВАРІАНТ (генпідрядник) та ТОВ Євро-Клінт (колишня назва ТОВ Київмонтажбуд) (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 26/05-17, згідно умов якого субпідрядник зобовязується виконати роботи по КХВ. Цех уловлювання. Реконстукція бензольно-скруберного відділення (заміна бензольного скрубера першого потоку). Ремонт пульпо і трубопроводів. Магістральна теплотраса технологічного цеху КХП Оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2 і КБ-3, підписаних замовником.
Представником позивача в ході судового розгляду справи пояснювалось, що роботи, виконані ТОВ Євро-Клінт обумовлені необхідністю виконання робіт, замовником яких є ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, згідно договору № 2895 від 10.10.2016 року, предметом якого є виконання робіт на обєкті КХВ. Цех уловлювання. Реконстукція бензольно-скруберного відділення (заміна бензольного скрубера першого потоку) у повному обсязі основних та сукупних робіт.
05.07.2017 року між ТОВ ІНВАРІАНТ (генпідрядник) та ТОВ ОСОБА_1. (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 05/07-17, згідно умов якого субпідрядник зобовязується виконати роботи по КХВ. Бензольно-скруберне відділення.Бензоловий скрубер № 1. Встановлення насосів подачі поглинювального масла. КХВ. Цех уловлювання. Реконструкція бензольно-скрубельного відділення (заміна бензольного скрубера першого потоку) Оплата генпідрядником виконаних робіт здійснюється на підставі рахунків, податкових накладних, актів виконаних робіт КБ-2 і КБ-3, підписаних замовником.
Виконання договірних взаємовідносин підтверджено актами приймання виконаних підрядних робіт № 01-08 від 01.08.2017 року, № 03-08 від 01.08.2017 року, № 02-08 від 01.08.2017 року, № 01-09 від 18.09.2017 року, № 02-09 від 19.09.2017 року, № 03-09 від 20.09.2017 року та податковими накладними № 1 від 01.08.2017 року, № 2 від 01.08.2017 року, № 3 від 01.08.2017 року, № 30 від 18.09.2017 року, № 31 від 19.09.2017 року, № 32 від 20.09.2017 року на загальну суму 1003644,00 грн. (у т.ч. ПДВ 167274,00 грн.).
Представником позивача в ході судового розгляду справи пояснювалось, що роботи, виконані ТОВ ОСОБА_1. обумовлені необхідністю виконання робіт, замовником яких є ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, згідно договору № 2895 від 10.10.2016 року, № 1620 від 07.06.2017 року, № 2050 від 31.07.2017 року.
Наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, і, як наслідок, вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.
Таким чином, вказані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами у перевіряємий період.
В матеріалах справи відсутні докази того, що під час перевірки контролюючий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача на укладення договору з контрагентом (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договором.
Навпаки, документально доведено виконання зобов'язань щодо отримання та оплати товару та послуг.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, вищенаведені контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи, були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не спростовано.
Податкові накладні, виписані вище наведеними контрагентами на адресу ТОВ ІНВАРІАНТ, надавалися позивачем при проведенні перевірки, відображені в акті перевірки та містять усі передбачені законом реквізити, тобто, відповідають вимогам ст. 201 Податкового кодексу України, що є підставою для віднесення ТОВ ІНВАРІАНТ сум ПДВ, сплачених у складі вартості товарів, отриманих від вищевказаних контрагентів-постачальників, до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду а також формування валових витрат позивача за господарськими відносинами з наведеними контрагентами.
Слід вказати, що видами господарської діяльності ТОВ ІНВАРІАНТ є: будівництво житлових і не житлових будівель (основний), монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, інші спеціалізовані будівельні роботи, будівництво трубопроводів, що, в свою чергу, пояснює необхідність надання великого обсягу монтажно-будівельних послуг та виконання ремонтних робіт, які були придбані в рамках вище наведених договорів субпідряду.
Отже, суд вказує на доведеність використання в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності придбаного у вище наведених контрагентів товару (металоконструкцій) та послуг, оскільки придбаний товар використаний позивачем з метою отримання прибутку та в межах господарської діяльності.
Суд зазначає, що відсутність у контрагента позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року № К/9901/873/18.
Відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).
Наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.
Крім того, Верховний Суд в постанові від 27 березня 2018 року у справі №816/809/17 (адміністративне провадження №К/9901/1349/170, зазначив, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.
Окрім того, під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Посилання контролюючого органу на кримінальні провадження відкриті за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України відносно контрагентів платника податків, відхиляються судом, оскільки вказані докази не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов'язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб'єктами господарської діяльності.
Крім того, Верховний Суд наголосив та тому, що доводи контролюючого органу щодо посилання на допит особи, який був керівником підприємства та пояснив, що він не має відношення до реєстрації та ведення господарської діяльності ряду підприємств (серед яких і згаданий контрагент позивача), на яких згідно реєстраційних даних він являється посадовою особою (засновником, співзасновником, директором, головним бухгалтером), а також йому невідомі дані підприємства, зокрема і позивача, спростовуються наявними у матеріалах справи копіями первинних документів.
Оскільки доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не було надано, сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, адміністративне провадження № К/9901/2848/18, ЄДРСРУ № 72338874.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Така податкова інформація вказує тільки на можливе ухилення від сплати податків контрагентами-постачальниками ТОВ ІНВАРІАНТ.
Тому, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит (зменшення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток), можуть бути застосовані саме до такого платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
Суд вважає за необхідне зазначити, що відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.
Невиконання обов'язку щодо належного підписання первинного документа, складеного однією особою і переданого іншій особі може позбавляти цей документ статусу первинного або в разі обізнаності контрагента з відсутністю повноважень щодо складання такого документа, або в разі фактичної відсутності господарської операції.
При цьому, відсутність об'єктивної змоги переконатися у недостовірності первинного документа чи окремих його реквізитів (зокрема, підпису, прізвища особи, що здійснює операцію, тощо) під час його отримання чи протягом найближчого часу виключає притягнення до відповідальності особи, яка використала такий документ у податковому обліку.
У цьому випадку дані податкового обліку можуть бути визнані необґрунтованими, якщо платник податків діяв без належного рівня обачності та обережності та знав або повинен і міг знати про порушення, допущені контрагентами, та був залучений до таких порушень, або знав про дефекти у правовому статусі таких контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників ПДВ, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо).
Отже, обставини фіктивності та інших недоліків правого статусу контрагентів платника податків, а так само щодо невиконання ними своїх податкових обов'язків підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, що свідчать про нереальність господарської операції або відсутність її економічного змісту.
В свою чергу, порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми витрат та/чи податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у справі не встановлені.
Варто врахувати, що згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (стаття 234 ЦК України).
Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару), встановлено зв'язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.
Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
При вирішенні спорів з податковими органами можуть бути застосовані три основні рішення Європейського суду з прав людини у справах: Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03).
Рішення Європейського суду з прав людини у податкових спорах не дозволяють поставити публічний інтерес (наповнення бюджету) вище приватного (свобода господарської діяльності та захист права власності). За інших обставин платник податку не має нести відповідальність за порушення законодавства своїми контрагентами.

Так, у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини по справі Бізнес Суппорт Центр проти Болгарії суд наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Суппорт Центр) це не мало б.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі Федорченко та Лозенко проти України висловлено позицію, відповідно до якої суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведення поза розумними сумнівом. Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У справі Гешмен і Герруп проти Сполученого Королівства (рішення від 25 листопада 1999 року) Європейський суд з прав людини вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення встановлений законом, є передбачуваність. Норму не можна вважати законом, якщо вона не сформульована достатньо чітко, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. З іншого боку, хоча визначеність у законі надзвичайно бажана, забезпечення її може призвести до надмірної ригідності, тоді як закон ніколи не повинен відставати від обставин, що змінюються. Ступінь чіткості, яку мають забезпечувати формулювання національних законів і яка в жодному випадку не може охопити всі непередбачувані обставини, значною мірою залежить від змісту певного документа, сфери, на яку поширюється закон, а також від кількості та статусу тих, кому він адресований.

З наведеного вбачається, що особа, діючи у відповідності до встановленої законодавством України поведінки у рамках певних обставин, очікує досягнення певного результату та прогнозує конкретні ситуації у правовідносинах з контролюючим органом.

А саме, при сплаті податку на додану вартість особа має розраховувати на використання податкового кредиту в порядку, визначеному податковим законодавством.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що документи, які були надані для перевірки, відповідають вимогам чинного законодавства, а відтак в повній мірі підтверджують реальність господарських операцій позивача з наведеними контрагентами-постачальниками, а також право на формування податкового кредиту та валових витрат, відтак, обставинами, встановленими під час розгляду справи, спростовано висновки перевірки щодо порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2016 р. по 30.09.2017 р. на суму 926168 грн., та п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1464656 грн..

З огляду на викладене, податкові повідомлення - рішення від 03.04.2018 року № та № є такими, що прийняті контролюючим органом протиправно, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ІНВАРІАНТ підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 53793,55 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 1650 від 15.08.2018 року.

З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 53793,55 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 9, 73, 77, 90, 241 - 246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 03.04.2018р.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 03.04.2018р.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВАРІАНТ» (50006, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Ландау, буд. 21-А; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 53793,55 грн. за рахунок бюджетних асигнувань до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Сімферопольська, буд. 17-А; ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 28 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1