Справа № 0540/6994/18-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 р. Справа№0540/6994/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцька М.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 87531, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Металургів, буд. 6)

до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, )

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України (надалі відповідач, управління, пенсійний орган), в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо постановлення рішення від 12.04.2018 року № 436 щодо нарахування та стягнення з неї переплати в розмірі 3 985,78 грн.;

- відмінити рішення від 12.04.20018 року № 436 як незаконне з метою припинення безпідставного стягнення з пенсії позивача;

- зобовязати відповідача припинити стягнення суми переплати та повернути безпідставно стягнуті суми з пенсії позивача;

- стягнути на її користь з відповідача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим провадженням. Призначено підготовче провадження на 21 листопада 2018 року. Одночасно, суд запропонував позивачеві надати оригінали (для огляду) всіх документів, копії яких приєднані до позовної заяви; документ, що підтверджує особу позивача (для огляду) та витребував у відповідача ґрунтовні пояснення щодо періоду, за який позивачу нараховано переплату пенсії та докази в обґрунтування.

27 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду у той самий день.

Щодо позиції відповідача та заперечень відповідача.

У позовній заяві позивач зазначає, що пенсіонер, ОСОБА_2 перебуває на обліку відповідача. З відповіді управління від 13 квітня 2018 року вона дізналась про прийняте відносно неї рішення пенсійного органу про стягнення з неї переплати пенсії у розмірі 3 985,78 грн., яка склалась внаслідок працевлаштування позивача у період отримання пенсії. Позивач вважає прийняте рішення та стягнення з неї коштів у розмірі 3 985,78 грн. протиправними, з огляду на те, що нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено право пенсійного органу здійснювати відрахування з пенсії лише з причин «зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних». Також, відповідач зауважила, що не працювала в період з 10 липня 2014 року по 10 червня 2016 року, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами, доказів про навмисні зловживання з її боку відсутні.

Відповідач заперечив проти задоволення заявлених позовних вимог позивача та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Так, у наданому на адресу суду відзиві відповідач зазначив, що у березні 2018 року за даними відділу ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем управління було встановлено факт працевлаштування позивача. У звязку з тим, що відомості про працевлаштування не були надані позивачем до пенсійного органу своєчасно, утворилась переплата пенсії за період з 11.07.2014 року по 30.04.2018 року в сумі 3 985,78 грн.

09 жовтня 2018 року позивачем на адресу суду було надіслано відповідь на відзив позивача, у якому, зокрема, зауважила суду, що відповідачем не аргументовано його дії щодо безпідставного встановлення переплати в період з 10.07.2014 року по 10.06.2016 року, у той час, коли вона не працювала взагалі.

05 грудня 2018 року на виконання ухвали суду відповідачем були надані додаткові письмові пояснення, у яких відповідачем було зазначено, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 12 травня 2011 року, як отримувач пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно даних трудової книжки на день звернення до управління із заявою про призначення пенсії, позивач є працюючою особою. Згідно запису ОСОБА_1 обласної Колегії адвокатів, з 02 квітня 1984 року ОСОБА_2 переведена із стажиста в адвокати.

Згідно пояснень відповідача, 16 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до управління із заявою про зміну статусу в пенсійній справі з працюючої особи на непрацюючу, до якої було додано повідомлення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Також, у наданих пояснення відповідач зауважив суду, що одночасно із поданням зазначеної заяви позивачем було підписано памятку, згідно якої пенсіонера сповіщено про необхідність повідомлення органи Пенсійного фонду про вступ на роботу та про інші обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. У той же час, за твердженням відповідача 02 квітня 2018 року, управлінню стало відомо, що позивач з 10 червня 2016 року взята на облік до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, як платник податків. Також, згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України позивач обліковується в Раді адвокатів Донецької області (номер рішення 2| від 28.12.1993 року). Отже, враховуючи приписи норм спеціального закону, який регулює адвокатську діяльність Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» управлінням було визначено в якості дати набуття позивачем статусу працевлаштованої особи (дати здійснення адвокатської діяльності) 02 квітня 2002 року та з огляду на те,що з дати призначення пенсії по 10 липня 2014 року позивачу пенсія виплачувалась як працюючій особі, сума переплати пенсії була визначена за період з 11 липня 2014 року по 30 квітня 2018 року в розмірі 3 985,78 грн. таким чином, враховуючи, що позивач не повідомила про продовження адвокатської діяльності управлінням в період з 11.07.2014 року по 30.04.2018 року проводились ОСОБА_2 доплати як непрацюючій особі. Враховуючи зазначене, позивач підтримав раніше подані заперечення та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі,

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянка України, перебуває на обліку відповідача як отримувач пенсії, що не заперечується сторонами по справі.

Відповідач Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є субєктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 10 липня 2016 року внесено запис № 2032472 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Як вбачається з наданих відповідачем матеріалів пенсійної справи, 16 березня 2015 року позивач звернулась до пенсійного органу із заявою, у якій просила зробити відмітку про звільнення, у звязку із припиненням з 10 липня 2014 року підприємницької діяльності. Одночасно, позивачу було видано пімятку пенсіонера, у якій, зокрема, зазначено про обовязок пенсіонера повідомляти про працевлаштування.

12 квітня 2018 року відповідачем було прийнято рішення № 436 про утримання надміру виплачених сум пенсій. Зі змісту зазначеного рішення відповідача вбачається, що згідно з довідкою Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області утворилась сума переплати пенсії позивача у сумі 3 985,78 грн. за період з 11 липня 2014 року по 30 квітня 2018 року, у звязку з неповідомленням про працевлаштування. Також, у даному рішенні було зазначено, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення буде прийнято рішення утримувати переплату пенсії у визначеному розмірі по 20 % пенсії до повного погашення та у подальшому, пенсійним органом було прийнято протокол введення виконавчого листа про існуючі відрахування про відрахування з 1 травня 2018 року переплати пенсії.

13 квітня 2018 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за дорученням Пенсійного фонду України відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» було надано відповідь на звернення позивача щодо її пенсійного забезпечення, якою, зокрема, повідомлено, що у звязку з тим, що відомості про працевлаштування не були надані своєчасно, утворилась переплата за період з 11.07.2014 року по 30.04.2018 року в сумі 3 985,78 грн., яка буде утримуватися у розмірі 20 % на підставі рішення територіального управління Пенсійного фонду від 12 квітня 2018 року № 436.

21 травня 2018 року позивач звернулась до управління із письмовою заявою, у якій просила повідомити підстави та причини нарахування та стягнення суми переплати.

У відповідь листом від 25 червня 2018 року вих. № 695/34-3/04 відповідачем було повідомлено, що внаслідок отримання інформації про її працевлаштування та перегляду пенсійної справи за допомогою програми АСОПД-КОМТЕХ-W, за період з 11 липня 2014 року по 30 квітня 2018 року утворилась переплата 3985,78 грн. та рішенням управління від 12 квітня 2018 року зазначену суму коштів вирішено утримувати з пенсії у розмірі 20 % з 1 травня 2018 року, проте, у звязку з некоректною роботою програми ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії у травні 2018 року було проведено відрахування 1%. Також, позивача поінформовано що з липня 2018 року відрахування з пенсійної справи буде проведено у розмірі 20 % та на теперішній час розмір її пенсії складає 1 632,11 грн.

Згідно відомостей Національної асоціації адвокатів України позивачу ОСОБА_1 обласною КДКА 02 квітня 2002 року було видано свідоцтво № 250 та позивач зайнята індивідуальною адвокатською діяльністю. Відомості при припинення, зупинення адвокатської діяльності матеріали справи не містять.

Згідно довідки управління від 4 вересня 2018 року про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року позивачу було призначено та нараховано пенсію у таких розмірах:

Січень 2017 1414,00 грн.

Лютий 2017 1414,00 грн.

Березень 2017 1414,00 грн.

Квітень 2017 1414,00 грн.

Травень 2017 1414,00 грн.

Червень 2017 1414,00 грн.

Липень 2017 1414,00 грн.

Серпень 2017 1414,00 грн.

Вересень 2017 1414,00 грн.

Жовтень 2017 1632,11 грн.

Листопад 2017 1632,11 грн.

Грудень 2017 1632,11 грн.

У той час, як встановлено на підставі зазначеної довідки розмір пенсії фактично виплачений склав:

Січень 2017 1582,83 грн.

Лютий 2017 1582,83 грн.

Березень 2017 1582,83 грн.

Квітень 2017 1582,83 грн.

Травень 2017 1647,83 грн.

Червень 2017 1647,83 грн.

Липень 2017 1647,83 грн.

Серпень 2017 1647,83 грн.

Вересень 2017 1647,83 грн.

Жовтень 2017 1647,83 грн.

Листопад 2017 1811,09 грн.

Грудень 2017 1729,49 грн.

Відповідно до довідки управління від 04 вересня 2018 року фактично отримана пенсія за віком позивача склала:

Січень 2018 1729,46 грн.

Лютий 2018 1729,46 грн.

Березень 2018 1729,46 грн.

Квітень 2018 1729,46 грн.

Травень 2018 1632,11 грн.

Червень 2018 1632,11 грн.

Липень 2018 1632,11 грн.

Серпень 2018 1632,11 грн.

Вересень 2018 1632,11 грн.

В межах заявлених позовних вимог та змісту наданого відповідачем відзиву вбачається, що спірним питанням у справі є не розмір обрахованої пенсійним органом пенсії, а правомірність його дій щодо нарахування та утримання переплати пенсії, що утворилась у звязку із здійсненням позивачем адвокатської діяльності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Суд зауважує, що встановлення часу, з якого позивач набув статусу працевлаштованої особи, тобто часу з якого позивач здійснює діяльність, повязану з отримання доходу незалежну професійну діяльність, а саме адвокатську діяльність, визначення цього часу є вирішальним для вчинення пенсійним органом таких дій, як відрахування частини пенсії в період роботи, відрахування податку з доходів фізичних осіб, військового збору тощо.

Відповідно до статті 6 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі Закон № 5076-VI) адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до норм статті 13 зазначеного Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Положеннями статті 7 Закону № 5076-VI, визначено, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

До Єдиного реєстру адвокатів України вносяться такі відомості:

1) прізвище, імя та по батькові адвоката;

2) номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України);

3) найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів звязку;

4) адреса робочого місця адвоката, номери засобів звязку;

5) інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю;

6) інші відомості, передбачені цим Законом.

Адресою робочого місця адвоката є місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності або адреса фактичного місця здійснення адвокатської діяльності, якщо вона є відмінною від місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності. У разі наявності декількох адрес робочих місць адвоката до Єдиного реєстру адвокатів України вноситься лише одна адреса робочого місця адвоката.

Адвокат протягом трьох днів з дня зміни відомостей про себе, що внесені або підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, письмово повідомляє про такі зміни раду адвокатів регіону за адресою свого робочого місця, крім випадків, якщо ці зміни вносяться на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

Відомості, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, включаються до нього не пізніше дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону відповідної інформації, крім випадків, установлених цим Законом.

Порядок ведення Єдиного реєстру адвокатів України затверджується Радою адвокатів України.

З метою ведення Єдиного реєстру адвокатів України дозволяється обробка персональних даних фізичних осіб відповідно до законодавства з питань захисту персональних даних.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та п. 1 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності, так само і право на заняття адвокатською діяльністю поновлюється у разі зупинення права з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Таким чином, право на здійснення адвокатської діяльності поновлюється у особи з дня наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Як встановлено судом раніше, позивач 02 квітня 2002 року отримав свідоцтво № 250 про право на зайняття адвокатською діяльністю. На підставі наявних матеріалів справи, суд не вбачає, що право на зайняття адвокатською діяльністю було зупинено.

Враховуючи зазначені фактичні обставини справи та приписи норм спеціального закону, який регулює адвокатську діяльність, суд погоджується з позицією відповідача щодо визначення ним дати набуття позивачем статусу працевлаштованої особи (дати здійснення діяльності повязаної з отримання доходу незалежної професійної діяльності - адвокатської діяльності) саме з 02 квітня 2002 року.

Питання утримання надміру виплачених сум пенсій, відрахування з пенсій врегульовані нормами статті 50 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Так, відповідно до норм зазначеної статті суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Механізм повернення надміру виплачених сум пенсій регламентовано Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 (далі Порядок № 25-3).

Пунктом 3 Порядку № 25-3 визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

Нормами частини другої статті 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено обовязок застрахованої особи, зокрема: 3) повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення;.

В разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

З аналізу зазначених норм законодавства суд доходить висновку, що підставою для стягнення за рішенням органу, який призначає пенсію, надміру виплачених сум пенсій є: 1) виплата такої пенсії відбулася внаслідок зловживань з боку пенсіонера; 2) виплата такої пенсії відбулася внаслідок подання страхувальником недостовірних даних. У свою чергу невиконання пенсіонером встановленого законом обов'язку повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, є зловживанням з боку пенсіонера.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення позивачем пенсійного органу щодо отримання нею свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, водночас на підставі наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач була попереджена про обовязок повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Окрім того, суд зауважує, що статус позивача як працездатного пенсіонера встановлюється саме з дати отримання свідоцтва про права на зайняття адвокатською діяльністю (02 квітня 2002 року), а не з дати реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця.

Нормами Податкового кодексу України, зокрема статтями 65, 66, визначений порядок обліку самозайнятих осіб, та порядок внесення змін до облікових даних платників податків, крім фізичних осіб, які не зареєстровані підприємцями та не провадять незалежну професійну діяльність. При цьому норми Податкового кодексу України не містять приписи за якими фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, позбавлена права здійснювати таку діяльність до початку взяття її на облік в порядку встановленому Податковим кодексом України, навпаки передбачені випадки коли фізична особа вважається такою, що розпочала незалежну професійну діяльність без взяття її на облік як самозайнятої особи.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначена стаття визначає, як розподіляються обов'язки щодо доказування і подання доказів між особами, які беруть участь у справі, та передбачає активну роль суду у процесі доказування та спрямована на забезпечення повного з'ясування обставин у справі на основі поєднання принципів змагальності та офіційності.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов.

Однак, презумпція винуватості не є абсолютною. Презумпція винуватості суб'єкта владних повноважень-відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб'єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі та не звільняє суд від обов'язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд не вбачає протиправності в діях відповідача, отже, вимоги позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини пятої статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат не розглядається.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: 87531, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Металургів, буд. 6) до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті та його повний текст складений та підписаний 27 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд.

Суддя Толстолуцька М.М.