Справа № 815/2561/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р.м. ОдесаСправа № 815/2561/18

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.
Пятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника апелянта ОСОБА_2 (довіреність від 08.05.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2018 року по справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати Припис Головного управління Держпраці в Одеській області про усунення виявлених порушень №ОД/206/140/ВП від 05.05.2018 року.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем проведено перевірку додержання вимог законодавства про працю в Регіональній філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», за результатами якої складено акт від 05.05.2018 року №ОД206/140/АВ, яким встановлено порушення з боку РФ «Одеська залізниця» вимог ч.3 ст.119 Кодексу законів про працю України, що полягло в незаконному звільненні на підставі п.3 ст.36 КЗпП України ОСОБА_3 з посади складача поїздів 5 розряду у звязку з укладенням контракту з Міністерством оборони України (наказ про звільнення від 23.10.2017 року №44о/с). На підставі акту перевірки відповідачем видано припис від 05.05.2018 року №ОД206/140/АВ/П, який позивач вважає незаконним та безпідставним, оскільки ПАТ «Укрзалізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» звільнення ОСОБА_3 з посади складача поїздів 5 розряду здійснило без порушень норм чинного КЗпП України, тому відсутні правові підстави для скасування наказу від 23.10.2018 №44/ос про звільнення ОСОБА_3 та збереження за ним місця роботи, посади та середнього заробітку на час військової служби за контрактом. Так, відповідно до наказу від 01.08.2003 №14, ОСОБА_3 прийнято на роботу до залізничної станції Арциз відокремленого структурного підрозділу «Одеська дирекція залізничних перевезень» ДП «Одеська залізниця» учнем чергового стрілочного поста та в подальшому переведено на посаду складача поїздів 5 розряду станції Арциз Виробничого підрозділу «Одеська дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». 19.08.2014 наказом №99/ДС ОСОБА_3 було увільнено від виконання своїх посадових обовязків у звязку з призивом під час мобілізації зі збереженням посади та середнього заробітної плати. Після демобілізації, відповідно до наказу від 14.09.2015 року №76/ДС, ОСОБА_3 повернувся на своє робоче місце. Таким чином, під час служби в збройних силах України за призовом під час мобілізації, за ОСОБА_3, відповідно до вимог законодавства, було збережено посаду та середню заробітну плату, а після демобілізації ОСОБА_3 продовжував працювати на вищезазначеній посаді. 31.03.2017 року ОСОБА_4 за власної ініціативи звернувся до Збройних Сил України та уклав Контракт про проходження військової служби. Відповідно до п. З Контракту він є строковим і укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на шість місяців, тобто з власної ініціативи ОСОБА_3 уклав новий Контракт про проходження військової служби, відповідно до п. 3 якого він є строковим і укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на шість місяців. Як вбачається з умов вищенаведених контрактів від 31.03.2017 та від 01.09.2017, ці контракти є строковими, укладені на термін шість місяців та не повязані з дією особливого періоду в Україні. Більш того, в п.1 вищезазначених контрактів зазначено, що громадянин ОСОБА_3 бере на себе зобовязання проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку Контракту, а в разі настання особливого періоду - понад установлений строк Контракту. Таким чином, на думку позивача, з умов зазначених контрактів випливає, що на момент їх укладення особливий період не діє, однак у випадку його настання термін дії контракту може бути продовжений. В Акті перевірки від 05.05.2018 №ОД206/140/АВ. Відповідач стверджує, що Контракт з ОСОБА_3 М укладено під час дії особливого періоду. Проте, таке твердження не відповідає дійсності, враховуючи, що згідно з п. 3 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну службу, крім випадків, коли за працівниками зберігаються робоче місце, посада, відповідно до ч. 3, 4 ст. 119 КЗпП України. Особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, таким чином, дія особливого періоду обмежується строками, встановленими для проведення мобілізації, або часом, протягом якого діє воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, оскільки воєнний стан не оголошувався, особливим періодом є період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації. Тому особливий період в Україні діяв: - з 18 березня 2014 року по 2 травня 2014 року; - з 7 травня 2014 року по 21 червня 2014 року; - з 24 липня 2014 року по 7 вересня 2014 року; - з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє. Така позиція підтверджується судовими рішеннями, крім того, про відсутність особливого періоду на час укладення ОСОБА_4 контракту з Міністерством Оборони України зазначено в самому Контракті (п.1 Контракту).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував Припис Головного управління Держпраці в Одеській області №ОД/206/140/ВП від 05.05.2018 року.

В апеляційній скарзі Головне управління Держпраці в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Держпраці в Одеській області на підставі звернення працівника ОСОБА_3, наказу від 19.04.2018 року №383 та направлення від 19.04.2018 року №15/01-29-0608 у період з 23.04.2018 року по 07.05.2018 року проведено позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування Регіональній філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», за результатом якого складено акт №ОД206/140/АВ від 05.05.2018 року.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення Регіональною філією вимог ч. 3 ст. 119 КЗпП України, а саме не забезпечено дотримання гарантій за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову, а саме посилаючись на п. 3 ст. 36 КЗпП України 23.10.2017 року було видано наказ (розпорядження) «Про припинення трудового договору (контракту» №44 о/с від 23.10.2017 року, за яким ОСОБА_3 звільнено з посади «складача поїздів 5 розряду» у звязку із призовом на військову службу та вказано підставу: «укладення контракту з Міністерством оборони України».

В результаті вказаних порушень Головним управлінням Держпраці в Одеській області видано припис №ОД206/140/АВ/П від 05.05.2018 року, яким зобовязано директора Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» виявлені порушення в частині незбереження за працівником місця роботи, посади і середнього заробітку, у строк до 05.06.2018 року.

Не погоджуючись із виявленими порушеннями, посилаючись на їх необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення субєкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не може нести відповідальність за виявлені порушення, а отже внесення йому припису відбулось необґрунтовано та вбачаються всі підстави для скасування рішення відповідача.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007.

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 1 ст. 2 Закону №877-V).

За визначенням п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону №877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону №877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; (абзац четвертий частини першої статті 8 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 03.11.2016 р. N 1726-VIII) надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб'єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Частиною 2 статті 7 Закону передбачено, що на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові і засвідчується печаткою.

Згідно до ч. 10 ст. 4 вказаного Закону України посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з'ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295.

Відповідно до п. 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Разом з цим, ст. 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Як вбачається зі змісту Положення Регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» є відокремленим підрозділом ПАТ «Укрзалізниця», Регіональна філія є відокремленим підрозділом ПАТ «Укрзалізниця», діє від імені товариства та в його інтересах, здійснює делеговані функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності товариства.

Відповідно до п.-п.11.2-11.3 Розділу 11 Положення, прийом на роботу та звільнення з роботи працівників Філії проводиться відповідно до номенклатури посад працівників товариства, а працівники Філії є працівниками товариства.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що Регіональна філія самостійно приймає участь у трудових відносинах з працівниками, у тому числі в частині прийняття осіб на роботу тощо, а отже має додержуватись правил трудового законодавства.

Разом з цим, відповідно до ч. 8 ст. 7 Закону України №877 припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Оскільки вказаних гарантій позивачем дотримано не було, колегія суддів вважає вимоги контролюючого органу про усунення виявлених порушень ґрунтуються на законі та підстави для скасування припису відповідача відсутні.

Враховуючи наведене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Головного управління Держпраці в Одеській області про скасування припису відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 28.12.2018 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1