Справа № 1340/4044/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2119/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Макарика В.Я., Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Укр-Мідь» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року про забезпечення позову (суддя першої інстанції Лунь З.І., м. Львів),

В С Т А Н О В И В :

Товариство з додатковою відповідальністю «Укр-Мідь» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу відповідача №4897 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзДВ «Укр-Мідь» від 29.08.2018.

Також позивачем до суду було подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу відповідача №4897 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзДВ «Укр-Мідь»» від 29.08.2018. Клопотання обґрунтоване тим, що очевидними є ознаки протиправності оскаржуваного наказу, в разі проведення перевірки на підставі вказаного наказу така буде незаконною і до позивача протиправно можуть бути застосовані санкції у вигляді донарахування сум грошових зобов'язань зі сплати податків.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію наказу Головного управління ДФС у Львівській області №4897 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТзДВ «Укр-Мідь»» від 29.08.2018 до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ТзДВ «Укр-Мідь». Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем видано оскаржуваний наказ про проведення перевірки із дотриманням норм Податкового кодексу України. Апелянт вказує, що видання керівником податкового органу наказу про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки не створює небезпеки інтересам платника податків, оскільки сам собою факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів. Перевірку вже було проведено. При цьому вказав, що 4 вересня 2018 року було також прийнято наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача. Однак при виході на податкову адресу підприємства було встановлено посадових осіб, зокрема, керівника ОСОБА_1, однак останній відмовився допустити посадових осіб до перевірки, про що складено акт відмови від допуску до проведення перевірки від 10 вересня 2018 року №741/13-01-14-02/40648515. Тому провести перевірку немає можливості. Однак, недопуск платником податків посадових осіб до проведення перевірки не позбавляє контролюючий орган права вжити заходів та прийняти рішення про проведення такої за наявності обставин для її проведення, визначених статями 77 та 78 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з урахуванням наступного.

Задовольняючи заяву ТзДВ «Укр-Мідь» про забезпечення позову у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в разі проведення контролюючим органом перевірки на підставі оскаржуваного наказу, захист прав позивача стане неможливим, так як мета оскаржуваного наказу буде досягнута і рішення субєкта владних повноважень буде фактично реалізовано, що, у свою чергу, свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити поновлення порушених прав та інтересів позивача до ухвалення рішення в даній адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено види забезпечення позову, такі як: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Суд задовольняє клопотання про забезпечення адміністративного позову у разі обґрунтованості такого клопотання та достатності доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізм, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як видно зі змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, таке обґрунтовано тим, що право на захист від безпідставного та необгрунтованого здійснення податкового контролю позивач може реалізувати виключно шляхом застосування судом заходів забезпечення позову та зупинення дії оскаржуваного наказу, оскільки проведення документальної невиїзної перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні перевірки, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову про визнання протиправним та скасування наказу і вказане рішення не призведе до відновлення порушеного права позивача.

Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Факт допуску до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки оскаржуваним наказом призначено позапланову документальну невиїзну перевірку, а тому підприємство позбавлено процесуальних засобів захисту у вигляді недопуску до такої перевірки, якщо вважає її незаконною. При цьому в разі проведення перевірки з оформленням її результатів та прийняття рішень на підставі викладених в акті висновків, оскаржуваний наказ фактично буде реалізовано, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що на момент вирішення клопотання судом, відповідачем жодного акту на реалізацію оскаржуваного наказу складено не було.

Отже, зупинення дії наказу в якості заходу забезпечення позову спрямоване на збереження існуючого стану до вирішення спору по суті і не зумовлює фактичного вирішення спору по суті.

Таким чином, у даному випадку вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є співрозмірним заявленим позовним вимогам та обставинам справи. ОСОБА_3 вжиття заходів забезпечення позову про зупинення дії оскаржуваного наказу не скасовує чинність останнього, а лише тимчасово зупиняє застосування передбачених цим наказом заходів.

При цьому, колегія суддів вважає, що вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації податковим органом його контролюючих функцій після розгляду справи по суті.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_3 проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої щодо обґрунтованості заявленого позивачем клопотання.

Постановивши оскаржувану ухвалу, суд не обмежив податковий орган у його повноваженнях щодо проведення перевірки позивача, оскільки у випадку визнання судом правомірним оскаржуваного наказу така перевірка буде проведена і її результати будуь оформлені в порядку, визначеному законодавством.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року про забезпечення позову у справі № 1340/4044/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_4

Повний текст складено 28 грудня 2018 року.