Справа № 815/7969/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2018 року

Київ

справа №815/7969/13-а

адміністративне провадження №К/9901/11096/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року (колегія суддів у складі: Семенюк Г.В., Потапчук В.О., Жук С.І.) у справі № 815/7969/13-а за позовом ОСОБА_4 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, бази ресурсного забезпечення та аварійно-рятувальних робіт Державної служби України з надзвичайних ситуацій, третя особа - ОСОБА_5, про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу, зобов'язання вчинити дії та стягнення коштів,

установив:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС України), бази ресурсного забезпечення та аварійно-рятувальних робіт ДСНС України, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність щодо непризначення його на посаду начальника бази ресурсного забезпечення та аварійно-рятувальних робіт ДСНС України в с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області; скасувати наказ ДСНС України від 9 січня 2014 року №4 про звільнення; зобов'язати відповідача призначити його на посаду начальника бази ресурсного забезпечення та аварійно-рятувальних робіт ДСНС України в с. Жеребкове; стягнути виплати та надбавки, грошове забезпечення, а також витрати на проїзд.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року (колегія суддів у складі: Левчук О.А., Потоцької Н.В., Білостоцького О.В.) у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що наказ про звільнення позивача зі служби прийнятий відповідачем на підставі та у межах повноважень, передбачених законодавством, а відтак, і не знайшов підстав для поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення за час перебування у вимушеному прогулі.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ДСНС України щодо непризначення позивача на посаду начальника бази ресурсного забезпечення та аварійно-рятувальних робіт ДСНС України в с. Жеребкове Одеської області; визнано протиправним та скасовано наказ ДСНС України від 9 січня 2014 року №4 про звільнення позивача зі служби у запас Збройних Сил України та поновлено його на службі у ДСНС України; зобов'язано ДСНС України розглянути питання про призначення позивача на посаду начальника бази ресурсного забезпечення та аварійно-рятувальних робіт ДСНС України в с. Жеребкове Одеської області; зобов'язано ДСНС України нарахувати та сплатити позивачу середню заробітну плату з урахуванням виплат та надбавок постійного характеру за час вимушеного прогулу за період з 9 січня 2014 року по 17 грудня 2014 року; у задоволенні решти позову відмовлено.

Приймаючи таке рішення суд апеляційної інстанції виходив з незаконності звільнення позивача зі служби, у зв'язку з чим скасував спірний наказ про звільнення, поновив позивача на посаді та зобов'язав відповідача виплатити на користь позивача середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 серпня 2016 року скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ДСНС України середньої заробітної плати з урахуванням виплат та надбавок постійного характеру за час вимушеного прогулу за період з 9 січня 2014 року по 17 грудня 2014 року, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в решті рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Суд касаційної інстанції погодився із висновками суду апеляційної інстанції в частині наявності підстав до скасування спірного наказу та поновлення позивача на службі, однак зауважив, що вирішуючи питання про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд не навів відповідних розрахунків та нормативно-правового регулювання щодо проведення таких виплат.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з ДСНС України заробітної плати за час вимушеного прогулу та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову частково: зобов'язано ДСНС України нарахувати і виплатити позивачу середню заробітну плату з урахуванням виплат та надбавок постійного характеру за час вимушеного прогулу за період з 9 січня 2014 року по 17 грудня 2014 року в сумі 46853,05 грн.

У своєму рішенні апеляційний суд, виконуючи вимоги ухвали суду касаційної нстанції, розрахував суму грошового забезпечення, яке підлягає стягненню на користь позивача у зв'язку із перебуванням у вимушеному прогулі, керуючись при цьому нормами спеціального законодавства, яке регулює порядок та умови виплати особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Не погоджуючись із постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року ДСНС України звернулося із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування цим судом норм матеріального права, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Зокрема, скаржник зазначає, що апеляційним судом не вказано, якою саме нормою закону він керувався, розраховуючи суму належного позивачу до стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Також вказує, що оскільки судом скасовано наказ ДСНС України від 9 січня 2014 року № 4 про звільнення позивача зі служби, останній вважається таким, що знову перебуває у розпорядженні Голови ДСНС України без призначення на будь-яку посаду в апараті ДСНС України, при цьому апеляційним судом не враховано, що після 11 листопада 2013 року позивачу грошове забезпечення не нараховувалося і не виплачувалось (оскільки термін перебування у розпорядженні закінчився). З цих підстав скаржник вважає, що підстави для виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відсутні.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановили суди, наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України (правонаступником якого є ДСНС України; далі - МНС України) від 3 листопада 2011 року №1170 полковника служби цивільного захисту ОСОБА_4, тимчасово виконуючого обов`язки начальника бази зберігання, ремонту техніки та аварійно-рятувальних робіт Головного управління МНС України в Одеській області, звільнено від тимчасового виконання обов`язків за посадою та за його згодою призначено начальником бази зберігання, ремонту техніки та аварійно-рятувальних робіт МНС України.

Наказом МНС України від 10 липня 2013 року №347 полковника служби цивільного захисту ОСОБА_4, начальника бази зберігання, ремонту техніки та аварійно-рятувальних робіт МНС України (с. Жеребкове Одеської області), звільнено із займаної посади, виключено з кадрів МНС України та за його згодою направлено для подальшого проходження служби до ДСНС України.

Наказом ДСНС України від 10 липня 2013 року № 431 полковника служби цивільного захисту ОСОБА_4, колишнього начальника бази зберігання ремонту техніки та аварійно-рятувальних робіт МНС України, за його згодою зараховано в кадри ДСНС України у розпорядження Голови ДСНС України на строк до двох місяців.

Іншим наказом ДСНС України від 9 січня 2014 року №4 полковника служби цивільного захисту ОСОБА_4, колишнього начальника бази зберігання ремонту техніки та аварійно-рятувальних робіт МНС України, який перебував у розпорядженні Голови ДСНС України відповідно до наказу ДСНС України від 10 липня 2013 року №431, звільнено зі служби у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) у зв`язку зі скороченням штатів.

Колегія суддів Верховного Суду наголошує, що предметом перегляду у даному касаційному провадженні є позовні вимоги про стягнення з ДСНС України заробітної плати (грошового забезпечення) за період перебування позивача у вимушеному прогулі з 9 січня 2014 року по 17 грудня 2014 року, внаслідок скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді. Правомірність вирішення судами попередніх інстанцій решти позовних вимог, заявлених у цій справі, вже була перевірена судом касаційної інстанції.

Переглядаючи оскаржуване у цій справі рішення суду апеляційної інстанції на предмет правильності застосування судом норм матеріального права, Суд виходить із такого.

Відповідно до статті 125 Кодексу цивільного захисту України порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу служби цивільного захисту врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова КМУ № 1294), та Інструкцією про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженою наказом МНС України від 10 червня 2008 року № 447 (далі - Інструкція № 447).

Згідно з пунктами 1, 2 Постанови КМУ № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується, зокрема, Державною службою з надзвичайних ситуацій.

Таким нормативно-правовим актом, який є спеціальним для розрахунку, нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, є Інструкція № 447.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3 Інструкції № 447 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту визначається залежно від посади, спеціального звання, кваліфікації, наукового ступеня, вченого звання, тривалості та умов служби. До грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу належать: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 12.1 Інструкції № 447 особам рядового і начальницького складу, які звільнені з займаних посад та зараховані у розпорядження відповідних начальників або керівників (у випадках скорочення штатів, проведення організаційних заходів, після закінчення вищого навчального закладу МНС, переміщення по службі тощо), за час перебування в розпорядженні відповідних начальників органів управління (підрозділів) виплата грошового забезпечення зберігається у розмірі, визначеному пунктом 12.2 цієї Інструкції на весь період перебування у розпорядженні, але не більше 15 днів (у окремих випадках, за рішенням Міністра - не більше двох місяців).

Пунктом 12.2 Інструкції № 447 обумовлено, що виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу, зазначеним у пункті 12.1 цієї Інструкції, здійснюється з розрахунку: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер (в тому числі премія у розмірі, визначеному в розділі V цієї Інструкції), що були встановлені особам на момент зарахування їх у розпорядження за останньою штатною посадою.

Згідно з пунктом 13.4 Інструкції №447 особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів управління (підрозділів), а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення необґрунтованим, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені.

Отже, визнання протиправним та скасування наказу ДСНС України від 9 січня 2014 року №4 в частині звільнення позивача з посади є підставою для виплати йому грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Розраховуючи суму грошового забезпечення, яке належить до стягнення на користь позивача за час його перебування у вимушеному прогулі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що перед звільненням оклад позивача по військовому званню складав - 135,00 грн, посадовий оклад - 1250,00 грн, процентна надбавка за вислугу років (35%) - 484,75 грн, надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) - 934,88 грн, премія (100%) - 1250,00 грн. Крім того, суд встановив, що вказане грошове забезпечення підлягало індексації: у квітні 2014 року - 18,27 грн, травні - 45,07 грн, червні - 87,70 грн, липні - 136,42 грн, серпні - 136,42 грн, вересні - 155,90 грн, жовтні - 155,90 грн, листопаді - 207,06 грн, грудні - 132,25 грн.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, з яким погоджується і суд касаційної інстанції, що за період перебування позивача у вимушеному прогулі з 9 січня 2014 року по 17 грудня 2014 року на його користь підлягають стягненню кошти в розмірі 46853,05 грн.

Правильність такого розрахунку відповідачем у касаційній скарзі не оспорюється. При цьому суд апеляційної інстанції навів норми закону, якими він керувався, розраховуючи суму належного позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Посилань на неправильне застосування норм матеріального права у частині розрахунку грошового забезпечення касаційна скарга не містить.

Водночас, заявник касаційної скарги вважає, що підстав для виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу немає, оскільки після 11 листопада 2013 року грошове забезпечення йому не нараховувалося і не виплачувалось у зв'язку із закінченням терміну перебування у розпорядженні Голови ДСНС України.

Суд вважає такі посилання безпідставними, оскільки право незаконно звільненої зі служби, а потім поновленої особи рядового і начальницького складу цивільного захисту на виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу гарантовано приписами Інструкції №447. Та обставина, що позивач не отримував грошового забезпечення з листопада 2013 року (закінчення терміну перебування у розпорядженні) по січень 2014 року (день звільнення) не може нівелювати право незаконно звільненого працівника на отримання грошової компенсації за перебування у вимушеному прогулі.

Отже, судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б привести до ухвалення незаконного рішення, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2016 року залишити без змін, а касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець