Справа № 2340/4054/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року справа № 2340/4054/18 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

встановив:

03 жовтня 2018 року до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в якій просять:

1) визнати противоправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (бул. Шевченка, 307 м. Черкаси, 18000 ) щодо зменшення розміру адресної допомоги, призначеної ОСОБА_1, на 50 % за травень 2018 року з 442 гривень до 221 гривні;

2) визнати противоправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (бул. Шевченка, 307 м. Черкаси, 18000 ) щодо припинення виплат допомоги внутрішньо переміщеної особи на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 з 01.06.2018;

3) визнати противоправними дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (бул. Шевченка, 307 м. Черкаси, 18000 ) щодо стягнення з призначених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виплат допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в сумі 663 грн;

4) стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (бул. Шевченка, 307, м. Черкаси, 18000 ) на користь ОСОБА_1 виплату допомоги внутрішньо переміщеної особи на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за травень 2018 року 221 грн. 00 коп. (тобто 50% розміру адресної допомоги), за червень та липень 2018 року по 442 грн. 00 коп. (тобто 100% розміру адресної допомоги);

5) стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (бул. Шевченка, 307, м. Черкаси, 18000 ) на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 утриману з них допомогу внутрішньо переміщених особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 663 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що дії відповідача є такими, що порушують їхні соціальні права як внутрішньо-переміщених осіб на отримання щомісячної адресної допомоги на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Крім того, позивачами подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що вона являються внутрішньо переміщеними особами, на їхньому утриманні перебуває малолітня донька, вони змушені винаймати собі житло. Зокрема позивачі зазначили, що Департамент соціальної політики Черкаської міської ради в якості підстав для припинення виплати адресної допомоги ОСОБА_1 посилається на п. 7 ОСОБА_4 надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, а саме те, що якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, що фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сімї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється. Проте, як вважає позивач ОСОБА_4 № 505 в редакції, яка діяла на той час, не містила положення про те, що особа не має право на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг або зменшення її розміру за умови звільнення особи з роботи у період, коли вже була призначено виплату адресної допомоги на шестимісячний термін. 11.07.2018 Постановою КМУ № 548 від 11.07.2018, було доповнено п. 7 ОСОБА_4 абзацом, згідно якого у разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сімї грошова допомога на цього члена сімї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, припиняється.

Ухвалою суду від 08.10.2018 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня, наступного за днем отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалами від 29.10.2018 та 21.11.2018 продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви встановлений ухвалою від 08.10.2018.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позову заперечив. 20.12.2018 надав відзив, в якому зазначив, що з норм пункту 7 ОСОБА_4, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, доглядають за інвалідами І групи або дітьми- інвалідами віком до 18 років, або інвалідами І чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється. У звязку з тим, що позивач 2 як уповноважений представник сімї, не повідомив департамент у визначений законодавством триденний термін, про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, утворилася переплата за період з 01.05.2018 по 30.06.2018 у розмірі 663 грн 00 коп., яка була утримана в липні 2018 року.

Дослідивши подані суду письмові докази, доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, суд встановив таке.

Позивачі є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідкою Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради № НОМЕР_1 від 20.07.2015 та довідкою № від 20.07.2015.

З 2015 року позивачі проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 (позивач 2) є уповноваженим представником позивачів і на її імя Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради призначалася щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг особам в розмірі 1884,00 грн.

До складу адресної допомоги входило: 1000,00 грн на доньку ОСОБА_3, 442,00 грн на ОСОБА_2, як працевлаштованого члена сімї та 442,00 грн на ОСОБА_1, як працевлаштованого члена сімї.

19.02.2018 позивачу 2 призначено виплату адресної допомоги як уповноваженому представнику сімї на шестимісячний термін з 01.02.2018 по 31.07.2018 року в розмірі 1884,00 гривні.

27.04.2018 ОСОБА_1 був звільнений з роботи.

29.05.2018 позивач 2 повідомила Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про звільнення ОСОБА_1, як обставину, що змінилася при призначенні адресної допомоги.

У травні 2018 року та у червні 2018 року адресна допомога виплачена ОСОБА_2 на картковий рахунок у повному обсязі у розмірі 1884 грн. 00 коп.

Відповідно до повідомлення відповідача від 01.06.2018, адресну допомогу після проведеного перерахунку було нараховано в таких розмірах:

- з 01.05.2018 по 31.05.2018 року - 1663 грн. 00 коп., що складає 1000 грн .00 коп. на ОСОБА_3, 442 грн 00 коп. на ОСОБА_2 та 221 грн . 00 коп. (тобто 50% розміру адресної допомоги на ОСОБА_1 ;

- з 01.06.2018 ОСОБА_1 припинено виплату адресної допомоги, тому з 01.06.2018 по 31.07.2018 розмір адресної допомоги мав становити 1442 грн. 00 коп., що складає 1000 грн.00 коп. на ОСОБА_3 та 442 грн. 00 коп. на ОСОБА_2

08.08.2018 Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повідомив позивача про те, що виникла переплата по грошовій допомозі за період з 01.05.2018 року по 30.06.2018 року в розмірі 663 грн. 00 коп., яка утримана в липні 2017 року.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивачі звернулися до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Положеннями статті 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист.

При цьому, з огляду на положення пункту 2 частини 1статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України є одним з органів державної влади, який вживає заходів щодо забезпечення прав людини і громадянина.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною першою статті 4 Закону № 1706 передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1706 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає "ОСОБА_4 надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - ОСОБА_4 №505).

Відповідно до пункту 2 ОСОБА_4 №505 було передбачено, що грошова допомога надається громадянам України, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до пункту 7 ОСОБА_4 № 505, якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сімї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Згідно з п. 11 ОСОБА_4 №505 уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 27.04.2018 ОСОБА_1 був звільнений з роботи.

29.05.2018 позивач 2 повідомила Департамент соціальної політики Черкаської міської ради про звільнення ОСОБА_1, як обставину, що змінилася при призначенні адресної допомоги, тобто з порушенням строку встановленого ОСОБА_4 №505.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що оскільки позивач 2 як уповноважений представник сімї, не повідомив відповідачу у визначений законодавством триденний термін, про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, то відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що повязані із прибуттям до суду; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295 підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складене 27.12.2018.

Суддя В.П. Тимошенко