Справа № 2340/2664/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/2664/18 Головуючий у 1 інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Кучми А.Ю. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просив суд: визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Черкаській області, викладену у листі № 29/Г-153 від 05.06.2018 року, щодо призначення ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням II групи інвалідності; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області призначити і виплатити ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням II групи інвалідності, відповідно до вимог Закону України "Про Національну поліцію" та наказу МВС України № 4 від 11.01.2016 року про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати повністю рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що визначення права на отримання одноразової грошової допомоги з такої підстави як звільнення зі служби лише, у зв'язку з хворобою - ставить в дискримінаційне становище колишніх поліцейських.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 проходив службу з 03 жовтня 2014 року по 06 листопада 2015 року в органах внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року по 30 березня 2018 року - в Національній поліції України.

В довідці № 47 від 19.03.2018 р., виданої Медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області", зазначено: захворювання, ТАК, пов'язані з проходженням служби в поліції та визнано позивача придатним до служби в поліції та непридатним до служби на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції (а.с. 51).

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 30.03.2018 р. № 123 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 14).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 880491 від 20.04.2018 р. - ОСОБА_5 встановлено II групу інвалідності, у зв'язку із захворюванням, пов'язаним із проходженням служби в поліції, безтерміново.

Довідкою серії 12 ААА № 023500 від 20.04.2018 р. про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, визначено ступінь втрати ОСОБА_5 професійної працездатності у відсотках - 80 (вісімдесят) (а.с.49)..

10 травня 2018 р. позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Відповідно до висновку від 15.05.2018 р., затвердженого 05.06.2018 р. начальником ГУНП В Черкаській області ОСОБА_5, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Головне управління Національної поліції в Черкаській області листом від 05.06.2018 р. №29/Г-153 повідомлено позивача, що у виплаті одноразової грошової допомоги йому відмовлено, у зв'язку з тим, що при звірці кадровим підрозділом даних його особової справи з наданими матеріалами встановлена невідповідність причини звільнення, за якою призначається одноразова грошова допомога відповідно до Закону.

Вважаючи такі дії відповідача - Головного управління Національної поліції в Черкаській області протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №163/28293, затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок).

Підпунктом 4 пункту 4 розділу І даного Порядку передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

В силу пункту 1 розділу II Порядку, днем виникнення права на отримання ОГД є, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 2 розділу III Порядку, посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Відповідно до пункту З розділу III цього Порядку, заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Перелік документів, які подаються поліцейським для виплати ОГД у разі визначення інвалідності визначений пункті 5 розділу III Порядку. До них відноситься: заява (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЖ щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктами 1, 2, 7 розділу ІV наведеного Порядку встановлено, що висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що перед призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги передує складання та затвердження висновку про її призначення, що здійснюється після встановлення наявності у особи права на отримання ОГД, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

В силу пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, для виплати одноразової грошової допомоги за п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», обов'язковою умовою є визначення поліцейському інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, та підставою для такого звільнення з поліції має бути саме відповідне поранення (контузія, травма або каліцтво).

Таким чином, для набуття права на отримання одноразової грошової допомоги за п.4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейського має бути звільнено на підставі п.2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було звільнено з поліції наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 30 березня 2018 року № 123 о/с за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" - за власним бажанням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідь Головного управління Національної поліції в Черкаській області на заяву ОСОБА_5 щодо призначення одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням II групи інвалідності, викладена у листі №29/Г-153 від 05.06.2018 року, є правомірною.

Щодо твердження позивача, викладеного в апеляційній скарзі, про дискримінаційний характер норми частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", необхідно зазначити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 р. № 5207-VI, дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Колегія суддів зауважує, що, в даному випадку, відсутні ознаки дискримінації, так як відсутні підстави для поширення на інші категорії поліцейських того правила, яке було запроваджено законодавцем для осіб, які звільнені з органів поліції через хворобу, адже це суперечить призначенню вказаної норми Закону.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. З ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Кучма А.Ю. Чаку Є.В.
Повний текст постанови виготовлено 21.12.2018 року