Справа № 360/3597/18
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3597/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання Карча В.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення від 13.08.2018 № 11056/03-01, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 на адресу Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1О.) до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Старобільське ОУПФУ Луганської області), в якому позивач просить: визнати протиправним рішення відповідача від 13.08.2018 № 11056/03-01 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, та скасувати його; зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 та виплатити існуючу заборгованість, починаючи з 14.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 14.05.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії та надав усі необхідні документи. Рішенням від 13.08.2018 № 11056/03-01 відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу, посилаючись на недостатність наданих позивачем уточнюючих довідок про умови праці і наявний стаж. Позивачем було надано всі наявні довідки й документи, у тому числі трудову книжку, що підтверджують наявний стаж роботи за списком № 1. Неврахування відповідачем наданих довідок, які підтверджують стаж, з підстав того, що відсутні копії первинних документів, що підтверджують пільговий характер роботи, та довідки про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах, є безпідставним та таким, що суперечить нормам національного та міжнародного законодавства.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.12.2018 відповідач на адресу суду надав відзив на позовну заяву (арк. спр. 87-90), в обґрунтування якого зазначив, що до пільгового стажу не враховано періоди учбових відпусток: з 25.02.1999 по 25.02.1999, з 07.10.2002 по 10.10.2002, з 10.02.2003 по 01.03.2003, з 09.06.2003 по 21.06.2003, з 15.09.2003 по 21.09.2003, з 08.01.2004 по 27.01.2004, з 11.05.2004 по 23.05.2004, (2 місяця 14 днів), оскільки відсутні відомості про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах.

Також до пільгового стажу не враховано періоди проходження курсів в учбовому пункті (не відносяться до провідної професії) з 19.07.1994 по 07.08.1994, з 08.08.1994 по 29.09.1994, з 25.09.1995 по 06.12.1995, з 25.02.1999 по 25.02.1999, (4 місяці 21 день) та періоди роботи з 30.09.1994 по 24.09.1995 в якості машиніста підземних установок, що не відноситься до провідної професії (11 місяців 24 дня), з 07.12.1995 по 24.10.1996 в якості підземного робітника очисного вибою (10 місяців 17 днів), що зазначені в пільгових довідках № 834, 835, оскільки відсутні копії первинних документів, що підтверджують пільговий характер роботи та довідки про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах.

Окрім того, за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, загальний стаж роботи ОСОБА_1 склав 22 роки 28 днів, в тому числі пільговий стаж роботи на провідних професіях: 18 років 3 місяці 2 дні, що не відповідає вимогам п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тому 13.08.2018 управлінням винесено рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у звязку з відсутністю необхідного загального та пільгового стажу. На підставі викладеного просив залишити позов без задоволення.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (арк. спр. 84).

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк. спр. 85).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-76 КАС України, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 БТ-ІІ № 4010504 останнього, зокрема:

19.07.1994 прийнято на роботу на шахту «Ворошиловська» виробничого обєднання з видобутку антрациту «Ровенькиантрацит» учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею;

30.09.1994 переведено машиністом підземних установок 2 розряду з повним робочим днем під землею;

з 25.09.1995 по 06.12.1995 навчався в УКК за професією ГРОЗ 5р;

07.12.1995 переведено гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

24.10.1996 звільнено по переводу в шахтоуправління ім. Космонавтів;

05.11.1996 прийнято на роботу на шахтоуправління ім. Космонавтів Ровеньківського виробничого обєднання по видобуванню антрациту «Ровенькиантрацит» гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею;

18.02.1999 розрахунок видано у звязку з переводом на шахту «Ворошилівська»;

25.02.1999 прийнято на роботу на ДВАТ «Шахта «Ворошилівська» гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

21.09.2003 звільнено за власним бажанням;

01.10.2003 прийнято на роботу на ВП «шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Ровенькиантрацит» гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

12.08.2007 звільнено за власним бажанням;

20.08.2007 прийнято на роботу на ВП «шахта Комсомольська» ДП «Антрацит» гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею;

13.02.2010 звільнено за власним бажанням;

01.03.2010 прийнято на роботу на ВП «шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Ровенькиантрацит» підземним гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею;

20.12.2010 звільнено за власним бажанням;

27.12.2010 прийнято на роботу на ВП «шахта ім. М.В. Фрунзе» ДП «Ровенькиантрацит» гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

25.07.2011 звільнено за власним бажанням;

01.08.2011 прийнято на роботу на ВП «шахта Комсомольська» ДП «Антрацит» гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею;

10.09.2014 звільнено за власним бажанням;

06.10.2014 прийнято на роботу на ВП «Шахтоуправління Ясинівське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» гірником очисного вибою 4 розряду з повним робочим днем під землею;

08.07.2015 переведено гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею;

31.10.2016 звільнено за власним бажанням (арк. спр. 15-18).

14.05.2018 позивач звернувся до Старобільського ОУПФУ Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком (список № 1) (арк. спр. 91).

Рішенням від 13.08.2018 № 11056/03-01 Старобільське ОУПФУ Луганської області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю необхідного загального та пільгового стажу (арк. спр. 13-14).

Відповідно до оскарженого рішення відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача:

періоди учбових відпусток: з 25.02.1999 по 25.02.1999, з 07.10.2002 по 10.10.2002, з 10.02.2003 01.03.2003, з 09.06.2003 по 21.06.2003, з 15.09.2003 по 21.09.2003, з 08.01.2004 по 27.01.2004, з 11.05.2004 по 23.05.2004 (2 місяця 14 днів), оскільки відсутні відомості про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах;

періоди проходження курсів в учбовому пункті (не відносяться до провідної професії) з 19.07.1994 по 07.08.1994, з 08.08.1994 по 29.09.1994, з 25.09.1995 по 06.12.1995, з 25.02.1999 по 25.02.1999 (4 місяці 21 день);

періоди роботи:

з 30.09.1994 по 24.09.1995 в якості машиніста підземних установок, що не відноситься до провідної професії (11 місяців 24 дня);

з 07.12.1995 по 24.10.1996 в якості підземного робітника очисного вибою (10 місяців 17 днів), що зазначені в пільгових довідках № 834, 835, оскільки відсутні копії первинних документів, що підтверджують пільговий характер роботи та довідки про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788.

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закону № 1058.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років (частина третя статті 114 Закону № 1058).

З аналізу наведених норм слідує, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, зокрема, з видобутку вугілля, за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій, зокрема, робітники очисного вибою, - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Судом установлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 БТ-ІІ № 4010504 стаж роботи останнього на провідних професіях складає 21 рік 2 місяці 21 день (в грудні 1995 року 2 прогула, арк. спр. 21), а саме:

з 07.12.1995 по 24.10.1996 гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

з 05.11.1996 по 18.02.1999 гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею;

з 25.02.1999 по 21.09.2003 гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

з 01.10.2003 по 12.08.2007 гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

з 20.08.2007 по 13.02.2010 гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею;

з 01.03.2010 по 20.12.2010 підземним гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею;

з 27.12.2010 по 25.07.2011 гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

з 01.08.2011 по 10.09.2014 гірником очисного вибою з повним робочим днем під землею;

з 06.10.2014 по 31.10.2016 гірником очисного вибою 4 розряду з повним робочим днем під землею та гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею.

За таких обставин, відповідно до положень частини третьої статті 114 Закону № 1058 ОСОБА_1 має право на пенсію незалежно від віку, оскільки він працював на провідних професіях понад 20 років.

Щодо незарахування відповідачем періодів учбових відпусток: з 25.02.1999 по 25.02.1999, з 07.10.2002 по 10.10.2002, з 10.02.2003 01.03.2003, з 09.06.2003 по 21.06.2003, з 15.09.2003 по 21.09.2003, з 08.01.2004 по 27.01.2004, з 11.05.2004 по 23.05.2004 (2 місяця 14 днів), оскільки відсутні відомості про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах, суд зазначає таке.

У відзиві на позов відповідач також зазначає, що до пільгового стажу не враховано періоди учбових відпусток, оскільки періоди навчання робітників підземним професіям зараховуються до пільгового стажу з додержанням наступних умов: 1) в кожному випадку при наявності запису в трудовій книжці про навчання підземним професіям адміністрація повинна на підставі первинних документів підтверджувати тривалість роботи на підземних умовах (довідками про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах); 2) навчання підземним професіям повинно проходити на протязі повного робочого дня; 3) оплата праці зазначених робітників за час навчання професіям в підземних умовах повинна здійснюватися за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються.

Суд зазначає, що діючим пенсійним законодавством не передбачено вищевказаних умов зараховування до пільгового стажу періодів навчання робітників підземним професіям.

При цьому відповідачем у відзиві на позов також не зазначено жодної норми діючого законодавства, якою передбачено такі вимоги або умови щодо зараховування до пільгового стажу періодів навчання робітників підземним професіям.

Також суд вважає за необхідне зауважити відповідача, що відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що в даному випадку відповідачем - субєктом владних повноважень, не доведено правомірності свого рішення в цій частині.

Щодо незарахування відповідачем періодів проходження курсів в учбовому пункті (не відносяться до провідної професії) з 19.07.1994 по 07.08.1994, з 08.08.1994 по 29.09.1994, з 25.09.1995 по 06.12.1995 (4 місяці 21 день), та періоду роботи з 30.09.1994 по 24.09.1995 в якості машиніста підземних установок, що не відноситься до провідної професії (11 місяців 24 дня), суд зазначає, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 БТ-ІІ № 4010504 стаж роботи останнього на провідних професіях складає понад 20 років без урахування вказаних періодів, оскільки на провідних професіях позивач почав працювати з 07.12.1995.

Щодо незарахування відповідачем періоду роботи позивача з 07.12.1995 по 24.10.1996 в якості підземного робітника очисного вибою (10 місяців 17 днів), суд зазначає таке.

Як на підставу для відмови в зарахуванні до пільгового стажу спірного періоду роботи відповідач посилається на відсутність копій первинних документів, що підтверджують пільговий характер роботи та довідки про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах.

Згідно з частиною першою статті 48 КЗпП України та статтею 62 Закону № 1788 основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як установлено судом, відповідно до записів трудової книжки позивача в спірний період (з 07.12.1995 по 24.10.1996) ОСОБА_1 працював на шахті «Ворошиловська» виробничого обєднання з видобутку антрациту «Ровенькиантрацит» гірником очисного вибою 5 розряду з повним робочим днем під землею.

Таким чином, судом установлено, що в спірний період (який не зараховано позивачу до пільгового стажу) ОСОБА_1 працював на вищевказаному підприємстві на провідній посаді повний робочий день на підземних роботах.

Записи у трудовій книжці проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58.

Суд зазначає, оскільки статтею 14 Закону № 1788 та частиною третьою статті 114 Закону № 1058 прямо визначено, що на пенсію незалежно від віку на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах на провідних професіях не менше 20 років, трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, а тому підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючими довідками є зайвим.

Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що для підтвердження пільгового стажу необхідно надання первинних документів, що підтверджують пільговий характер роботи, та довідки про фактичну кількість відпрацьованого часу в підземних умовах суд не бере до уваги, оскільки робота позивача з повним робочим днем під землею на провідних професіях у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до записів в трудові книжці позивача у спірний період ОСОБА_1 перебував на посадах, які дають йому право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 14 Закону № 1788, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо). Суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Аналізуючи наведені положення законодавства, яке дає позивачу право на пенсію за віком на пільгових умовах суд зазначає, що відсутність у позивача уточнюючих довідок про характер роботи та характеристики виконуваної роботи, що стало підставою для відмови позивачу у призначенні такої пенсії, не спростовує наявність у позивача пільгового стажу, що дає йому право на пенсію на пільгових умовах.

При цьому позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обстави суд дійшов висновку, що рішення відповідача, яким не зараховано до пільгового стажу позивача: періоди учбових відпусток: з 25.02.1999 по 25.02.1999, з 07.10.2002 по 10.10.2002, з 10.02.2003 01.03.2003, з 09.06.2003 по 21.06.2003, з 15.09.2003 по 21.09.2003, з 08.01.2004 по 27.01.2004, з 11.05.2004 по 23.05.2004 (2 місяця 14 днів); періоди проходження курсів в учбовому пункті з 19.07.1994 по 07.08.1994, з 08.08.1994 по 29.09.1994, з 25.09.1995 по 06.12.1995, з 25.02.1999 по 25.02.1999 (4 місяці 21 день); періоди роботи: з 30.09.1994 по 24.09.1995 (11 місяців 24 дня); з 07.12.1995 по 24.10.1996 (10 місяців 17 днів), та яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, було прийнято відповідачем з порушенням принципів, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 3 Основного Закону України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

За таких обставин суд вважає, що рішення відповідача від 13.08.2018 № 11056/03-01 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та таким, яке слід скасувати.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Зважаючи на те, що позивач на день звернення до відповідача мав стаж на провідних професіях понад 20 років, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058, та для прийняття рішення про призначення позивачу пенсії на пільгових умовах виконано всі умови, визначені законом, суд вважає, що у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме зобовязання відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах років на підставі частини третьої статті 114 Закону № 1058.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача виплатити існуючу заборгованість, починаючи з 14.05.2018, суд не знаходить підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог, оскільки задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

На підставі викладеного позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 705,00 грн судового збору (арк. спр. 2).

У звязку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в сумі 469,86 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) до Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (Луганська область, м. Старобільськ, кв. Дружби, буд. 1А, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення від 13.08.2018 № 11056/03-01, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 13 серпня 2018 року № 11056/03-01 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Старобільське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області прийняти рішення про призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 14 травня 2018 року - з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Старобільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 469,86 грн (чотириста шістдесят девять грн 86 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 28 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2