Справа № 759/8462/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Журибеда О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року Справа № 759/8462/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

відповідача Минька О.В.,

представників відповідача Волошина В.М., Радея О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу інспектора роти № 5 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Минька Олександра Володимировича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_5

до Департаменту патрульної поліції,

інспектора роти № 5 батальйону № 1 управління патрульної

поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта

поліції Минька Олександра Володимировича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі - позивачі) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач-1), інспектора роти № 5 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Минька Олександра Володимировича (далі - відповідач-2) про скасування постанови від 19.05.2018 р. НК № 718653 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, наполягаючи на тому, що позивачем було порушено ПДР, за що його й притягнуто до адміністративної відповідальності, і що вчинене позивачем правопорушення підтверджується відповідними доказами.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наголошує на порушенні інспектором порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.05.2018 р. о 12 год. 50 хв. позивач, керуючи автомобілем «Мерседес» державний номерний знак НОМЕР_1, під час руху по перехрестю вул. В.Вал та вул. Межигірська в м. Києві був зупинений інспектором роти № 5 батальйону № 1 УПП у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Миньком О.В.

За невиконання вимог дорожнього знаку 4.1 «Рух прямо» та порушення п. 8.4 ПДР України відповідачем-2 відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 19.05.2018 р. НК № 718653, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач, вважаючи таку постанову протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом, який обґрунтовував тим, що дорожній знак 4.1 «Рух прямо» на перехресті вулиць В.Вал та Межигірська в м. Києві встановлено нещодавно без жодних попереджувальних табличок, що раніше на вказаній ділянці дороги був знак 4.5 «Рух прямо або ліворуч», а також, що відповідачем-2 при винесенні спірної постанови порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам КУпАП, що знак 4.1 «Рух прямо» на даній ділянці дороги змінено за незначний проміжок часу до правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності, що відповідачами не доведено наявності умислу в його діях, а також, що інспектором при винесенні оскаржуваної постанови порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, однак вважає помилковими мотиви, з яких виходив суд, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 8.1 ПДР закріплено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Розділом 33 ПДР регламентовано перелік дорожніх знаків та порядок їх зміни.

Так, п. 4.1 вказаного розділу ПДР передбачено наказовий знак «Рух прямо», а п. 5.64 інформаційно-вказівний знак «Зміна схеми руху», який позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки.

При цьому, у зазначеному п. 5.64 прямо передбачено, що такий знак застосовується протягом не менш як трьох місяців у випадку зміни руху на постійній основі.

Пунктом 7 розділу 33 ПДР визначено порядок розміщення табличок до дорожніх знаків та у пп. 7.20 передбачено, що табличка «Діє від ...». Позначає дату (день, місяць, рік), з якої набирають чинності вимоги дорожнього знака. Табличка встановлюється за 14 днів до початку дії знака і знімається через місяць після того, як почав діяти знак.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачені частиною першою статті 122.

У ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185--3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

У п. 4 Інструкції № 1395 визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частиною 1 статті 122 КУпАП.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що в даних правовідносинах інспектор був зобов'язаний скласти протокол, і саме з цих підстав задовольнив позовні вимоги.

Натомість, системний аналіз викладених правових норм дозволяє колегії суддів прийти до правового висновку, що достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог дорожніх знаків є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і необхідними доказами у розумінні ст. 251 КУпАП та ст. 73, 74 КАС України.

При цьому, обов'язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є легітимність встановлення відповідного знаку дорожнього руху та дотримання порядку зміни відповідного правила руху на певній ділянці дороги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою усунення неповноти встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, суд апеляційної інстанції постановив ухвалу про витребування в обох відповідачів доказів, зокрема щодо дати встановлення знаку, за порушення вимог якого позивача притягнуто до відповідальності, та, у разі його нещодавнього встановлення, щодо наявності відповідного інформаційно-вказівного знаку, встановленого в порядку п. 5.65 розділу 33 ПДР, або таблички до нового знаку відповідно до вимог п. 7.21 розділу 33 ПДР.

На виконання вказаного судового рішення відповідачами суду надано відповідь КП «Центр організації дорожнього руху» від 14.12.2018 р. № 053/04-14/5327, в якій повідомлено, що дорожній знак 4.1 «Рух прямо» на перехресті вулиць В.Вал та Межигірська в м. Києві встановлено 01.05.2018 р. згідно схеми організації дорожнього руху /Т.1 а.с.141/, тобто за вісімнадцять днів до складання відповідачем спірної постанови від 19.05.2018 р. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, жодних доказів, які б підтверджували, що за чотирнадцять днів до встановлення вказаного знаку та протягом тридцяти днів після цього поряд з ним було розміщено табличку, як того вимагає пункт 7.21 розділу 33 ПДР, відповідачами не надано.

Більш того, у судовому засіданні відповідач - інспектор Минько О.В. зазначив, що не може підтвердити вказані обставини, хоча це є підставою позову, яку суд першої інстанції не дослідив та не надав належної правової оцінки, як того вимагає ст. 90 КАС України, що має бути виправлено судом апеляційної інстанції.

Таким чином, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачами не було доведено виникнення у позивача законного обов'язку передбачити зміну правил дорожнього руху на відповідній ділянці дороги за новим знаком та, відповідно, їх виконати у встановленому ним порядку, а отже, й не доведено наявності складу адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності.

Разом з тим, постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб'єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України), який згідно з принципом офіційного з'ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, та правомірність прийняття відповідної постанови про накладення адміністративного стягнення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відповідачами не доведено наявності достатніх та необхідних правових підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення правил дорожнього знаку п. 4.1 «Рух прямо» на перехресті вулиць В.Вал та Межигірська у м. Києві та для прийняття спірної постанови, а отже вона підлягає скасуванню.

Приходячи до такого висновку, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме правову позицію, викладену ним в рішенні від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ практику Суду як джерело права.

Доводи апелянта про те, що позивачем було порушено ПДР, за що його й притягнуто до адміністративної відповідальності, і що вчинене позивачем правопорушення підтверджується відповідними доказами, судова колегія вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Твердження представника відповідача про те, що інспектор не зобов'язаний перевіряти наявність табличок до знаків та дати їх встановлення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, з огляду на принцип верховенства права, регламентований ст. 8 Конституції України, та наведену вище практику ЄСПЛ, порушення законодавчо визначеної процедури запровадження нових правил дорожнього руху на певній ділянці дороги зумовлює відсутність в особи легітимного обов'язку їх виконувати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги, однак неповно встановлено обставини справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного визначення підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга інспектора роти № 5 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Минька Олександра Володимировича підлягає задоволенню частково, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року - зміні в мотивувальній частині, а в іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 5 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Минька Олександра Володимировича - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року - змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Рішення виготовлено 21 грудня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: