Справа № 826/10864/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

22 грудня 2018 року м. Київ№ 826/10864/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Дідичук Ігоря Анатолійовича
третя особа проОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1" визнання протиправним та скасування запису №007081 від 03.11.2017р.,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Дідичук Ігоря Анатолійовича, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1" про визнання протиправним та скасування запису №007081 від 03.11.2017р. про реєстрацію юридичної особи - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_1».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 826/10864/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Одночасно вказаною ухвалою до участі у справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_1» (далі - третя особа).

Ухвалами суду від 26.07.2018р. та від 06.11.2018 року відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що реєстрація Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_1» відбулася у супереч вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню, оскільки враховуючи вимоги ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та ЗУ Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники житлового будинку не мали законних прав на створення ОСББ, оскільки даний будинок є житловим будинком, а не багатоквартирним житловим будинком, який належить власникам на праві спільної часткової власності і реалізація права власності на житловий будинок регулюється вимогами глави 26 Цивільного кодексу України, а не нормами ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Також, як зазначає позивач, що оскільки члени ОСББ «АДРЕСА_1» володіють житловими приміщеннями на праві спільної часткової власності, тобто вказані приміщення не є виділеними у натуру та не є квартирами у відповідності до вимог ч. 1 ст. 382 Цивільного кодексу України, останні не є суб'єктами, які наділенні правом на створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Отже, оскільки члени ОСББ є співвласниками на праві спільної часткової власності більше, як 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень будинку, то вони виступають, як один власник, а тому, на думку позивача, для того щоб установчі збори були повноважними потрібна була обов'язкова його присутність, у зв'язку з тим, що він є власником інших квартир та нежитлових приміщень.

06.08.2018 року представником Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_1» подано до суду письмові пояснення, відповідно до яких остання просила у задоволені позовних вимог відмовити повністю, оскільки установчі збори співвласників житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, проведено у відповідності до ст. 6 Закону України «Про об'єднання багатоквартирного будинку», сам позивач був належним чином повідомлений про дату та час проведення установчих зборів об'єднання співвласників житлового будинку шляхом поштового відправлення (рекомендованим листом).

Відповідачем письмового відзиву на позов подано не було, а тому відповідно до ч.5 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, п. 7 ст. 4 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, за змістом вказаних статей справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб'єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, водночас на цих суб'єктів покладено обов'язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Більш того, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що єдиною та необхідною правовою підставою для віднесення спору до публічно-правового є одночасна сукупність наступних умов: 1) однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, тобто орган державної влади або орган місцевого самоврядування чи установа, якій державою делеговано виконання відповідних владно-розпорядчих функцій; 2) спірні правовідносини виникли у зв'язку зі здійсненням ним владно-управлінських функцій; 3) перебування сторін спору у відносинах влади-підпорядкування.

Як було встановлено вище, позовні вимоги обґрунтовано протиправністю реєстрації Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_1».

Виходячи з положень Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно ст. 4 вказаного Закону, Об'єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону.

Установчі збори приймають рішення про створення об'єднання і затверджують його статут (ч. 14 ст. 6 Закону).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Статтею 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди); 3) вийти у встановленому порядку з товариства; 4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом; 5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом. Учасники господарського товариства можуть також мати інші права, встановлені установчим документом товариства та законом.

Як було встановлено вище, позивач оскаржує до адміністративного суду дії суб'єкта владних повноважень - державного реєстратора, пов'язані з реєстрацією установчих документів ОСББ «АДРЕСА_1», посилаючись при цьому на недотримання цими суб'єктами встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

Однак з встановлених під час розгляду даної справи мотивів звернення до суду вбачається, що незаконність, на думку позивача, реєстрації таких змін пов'язана з неправомірністю проведення Загальних зборів учасників ОСББ «АДРЕСА_1» та затвердженням за результатами їх проведення Статуту ОСББ «АДРЕСА_1».

Тобто звернення позивача до суду із цим позовом покликане необхідністю захисту його прав не у сфері публічно-правових відносин, а його корпоративних та майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб'єктний склад, дійшов висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 5 червня 2018 року по справі № 805/4506/16-а та постанові від 22.08.2018 року по справі №805/4505/16-а.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, з урахуванням того, що спір у цій справі є господарсько-правовим, оскільки спірні правовідносини пов'язані з наявністю спору, що виник з корпоративних відносин та має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 826/10864/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Дідичук Ігоря Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "АДРЕСА_1" про визнання протиправним та скасування запису №007081 від 03.11.2017р.

Копії ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати сторонам.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

Роз'яснити учасникам судового розгляду, що цей спір повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Амельохін