Справа № 442/165/18
Суддя: Хомик А. П.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/165/18
Провадження № 2-а/442/55/2018
У Х В А Л А

Іменем України

13 грудня 2018 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомик А.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб: Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради, виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку у звязку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у справі №2-а-153/08, -

встановив :

Заявник звернувся до суду із заявою про стягнення середнього заробітку у звязку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у справі №2-а-153/08, зокрема просить розглянути таку заяву від 03.05.2018 року в межах справи №2-а-153/08; поновити пропущений строку на звернення до адміністративного суду; винести рішення, яким стягнути з Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради в його користь 36 566,02 грн. середнього заробітку з врахуванням індексації, 3923,97 грн. матеріальних допомог.

11.01.2018 року заяву передано судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомику А.П. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, оскільки така була подана за вх. №18811 від 30.12.2010 року, оскільки провадження по такій було зупинено до розгляду Львівським апеляційним адміністративним судом позову про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі. В подальшому така заява не була розглянута у звязку із призначенням головуючого судді Качмара В.Я. на посаду судді Львівського апеляційного адміністративного суду.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2008 року у адміністративній справі позов ОСОБА_1 до Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради, виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, Дрогобицької міської ради, третьої особи виконуючої обовязки міського голови м. Дрогобич ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено визнано розпорядження міського голови м. Дрогобича від 30.04.2008 року про звільнення ОСОБА_1, підписане секретарем Дрогобицької міської ради ОСОБА_2 - не чинним. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу оренди та приватизації Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області з 30.04.2008 року. Постанова в частині поновлення підлягає негайному виконанню ( справа №2-а-153/08).

05.02.2009 року вказаним судом винесено додаткову постанову, якою стягнуто з Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради в користь ОСОБА_1 14539 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

12.05.2009 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду ( справа №5837/09/9104) уточнено резолютивну частину постанови від 11.12.2008 року у справі №2-а153/08 та вказано про визнання протиправним і скасування розпорядження міського голови м. Дрогобича від 30 квітня 2008 року №211-р «Про звільнення ОСОБА_1Т.», підписане секретарем Дрогобицької міської ради ОСОБА_2. Змінено додаткову постанову в частині визначення розміру належної ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнувши з Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області на його користь 11 779 грн.

27.01.2009 року ухвалою розяснено постанову про те, що для поновлення ОСОБА_1 на роботі на вказаній посаді у випадку її ліквідації, Дрогобицька міська рада, як роботодавець, повинна ввести таку посаду у штатний розпис Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради.

29.01.2009 року в розяснені додаткової постанови відмовлено.

16.04.2010 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було визнано мирову угоду між ОСОБА_1 та Дрогобицькою міською радою, як сторонами виконавчого провадження Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області з приводу примусового виконання виконавчого листа №2-а-153/2008, виданого 29.09.2009 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу оренди та приватизації Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради Львівської області з 30.04.2008 року; виконавче провадження закінчено.

26.04.2010 року розпорядженням міського голови №264-р ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради на виконання виконавчого листа №2а-153/2008, виданого 29.09.2009 року Дрогобицьким міськрайонним судом про поновлення його на роботі на посаді начальника відділу оренди та приватизації управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради з 30.04.2008 року згідно укладеної мирової угоди від 22.03.2010 (а.с.38). На підставі чого 24.09.2010 року закінчено виконавче провадження ВП №17577076.

Згідно з ч.1 ст. 383 КАС України в діючій редакції особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку предявлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Враховуючи, що таку заяву заявником було подано 30.12.2010 року, а саме тоді коли він довідався про порушення своїх прав, оскільки первинно звертався з такою заявою як позовом в порядку адміністративного судочинства поза межами справи №2-а-153/08 справа №2а-69/10, то вважає за можливе поновити строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною другою статті 257 КАС України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Так, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - підлягала негайному виконанню.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у відповідності до постанови Верховного Суду від 31.01.2018 р. К/9901/1192/18 К/9901/1194/18 813/7998/13-а зазначено: «ст. 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, як то пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі. Слід зазначити, що правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень».

Також, Верховний Суд відповідно до постанови від 16.02.2018 року по справі №807/2713/13-а адміністративне провадження №К/9901/1561/18 зазначив: «згідно ст. 236 КЗпП проводиться виплата заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов'язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що наявність вини відповідачів у затримці виконання судового рішення не є обов'язковою для задоволення заявлених вимог, в даній справі наявність цієї вини випливає із норм Конституції України, згідно яких судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження».

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд у постановах від 07.02.2018 р. К/9901/3715/18 К/9901/3713/18 825/1047/14 та від 09.02.2018 р. К/9901/1422/18 П/811/218/14.

Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

З урахуванням кількості фактично відпрацьованих у вказаний період робочих днів, середньоденна заробітна плата позивача за день становила 93,80 грн. ( встановлено вищезазначеною додатковою постановою суду від 05.02.2009 року т. 2 а.с.8).

З огляду на неправомірність дій відповідача щодо невиконання постанови суду про поновлення позивача, суд дійшов висновку відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 11 грудня 2008 року, тобто з моменту звільнення, по 25 квітня 2010 року включно, тобто по день поновлення на роботі, що складає 342 дні.

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, позивачу належить виплатити 32 079,60 грн. середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі, що також відповідає поданому розрахунку ( т. 2 а.с. 28) (342 х 93,80 грн. = 32 079,60 грн.). При цьому, з вказаної суми слід відрахувати податки, збори та інші обов'язкові платежі, які утримуються із сум доходу, нарахованого на користь фізичної особи.

Однак враховуючи те, що чинним законодавством України передбачено індексацію лише заробітної плати, тому відсутні правові підстави для індексації середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі, який також має одноразовий характер і не є складовою фонду оплати праці за виконану роботу,а є компенсаційними виплатами.

Що стосується розрахунку суми невиплачених додаткових виплат за 2009 рік в розмірі 3923 97 грн., то такі заявником не обґрунтовані, незрозумілим є те, що вони включають та порядок їх виплати нарахування.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про підставність вимог в лише частині стягнення 32 079,60 грн. середнього заробітку, в решті вимог, а саме стягненні індексації середнього заробітку та матеріальних допомоги відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 383, 256, 295 КАС України, суд, -

постановив:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з Управління комунальних ресурсів виконавчих органів Дрогобицької міської ради в користь ОСОБА_1 - 32 079,60 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

В задоволені інших вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу суду постановлено в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.12.2018.

Суддя Хомик А.П.