Справа № 369/11994/18
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/282/18
РІШЕННЯ

Іменем України

08.10.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Головатюк В.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві адміністративний позов громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 до Києво-Святошинського районного відділу Управління Державної міграційної служби в Київській обалсті про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення та заборону в'їзду на територію України, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області № 55 від 03.08.2018 року про примусове повернення з території України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборону в'їзду на територію України строком на 3 роки; зобов'язати Києво-Святошинський РВ УДМС України в Київській області анулювати штампи про примусове повернення з території України та заборону в'їзду на територію України в паспортному документіі ( НОМЕР_1 від 19.01.2017 року) громадянина Азербайджану ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивує тим, що 03.08.2018 року головним спеціалістом Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області було винесено рішення про примусове повернення з території України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та заборонено в'їзд на територію України строком 3 роки.

Вищенаведене рішення підлягає скасуванню з наступних підстав. У рішенні про примусове повернення № 55 від 03.08.2018 року не вірно вказано місце виявлення ОСОБА_3, вказано що ОСОБА_3 не здійснював дій щодо своєї легалізації на території України та не має місця постійного проживання. Разом з тим відповідачем не враховано той факт що позивачем укладено шлюб з громадянкою України та останнім вчиняються дії спрямовані на отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні. Крім того позивач проживає разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 та доглядає за двома неповнолітніми дітьми своє дружини.

Вказує, що під час ухвалене рішення про заборону в'їзду на територію України посадова особа, що приймає таке рішення повинна керуватись нормами ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Разом з тим у вказаному рішенні не вказано правових підстав, відповідно до яких було прийнято рішення про заборону в'їзду на територію України ОСОБА_3 У рішенні про примусове повернення не зазначено та не доведено фактів того, що перебування ОСОБА_3 на території України іде в розріз з інтересами забезпечення національної безпеки України, несе загрозу охороні здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні тощо.

Позивач зазначає, що з зобов'язання наявного в рішенні про примусове повернення № 55 від 03.08.2018 року відсутній підпис ОСОБА_3 Посадовою особою Києво-Святошинського РВ УДМС України, в порушення вимог інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, не проставлений запис про відмову від підпису зобов'язання.

На підставі викладеного вказує, що рішення про примусове повернення з території України ОСОБА_3 та заборони в'їзду на територію України строком на 3 роки прийняте безпідставно, без належного розгляду усіх обставин, що впливали на прийняте рішення, а його обґрунтування не підкріплене належним доказами.

Крім того посадовою особою Києво-Святошинського РВ УДМС в Київській області, допущено безліч порушень Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якою регулюється порядок оформлення матеріалів про примусове повернення та порядок дій посадових осіб під час прийняття рішення про примусове повернення.

Вважає, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має тісні зв'язки з Україною, зокрема, тут постійно мешкає його дружина, яка є громадянкою України. Позивач бере участь у вихованні двох неповнолітніх дітей своєї дружини та доглядає за ними.

Рішення № 55 від 03.08.2018 року, прийняте посадовою особою Києво-Святошинського РВ УДМС в Київській області, про примусове повернення з України та заборону в'їзду на територію України строком на 3 роки, позбавляє громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 законних підстав для проживання на території України та унеможливлює його повноцінне соціальне та сімейне життя.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Управління ДМС України в Київській області ( в особі Києво-Святошинського РВ Управління ДМС в Київській області) свого представника до суду не направило, хоча було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи. Проте було надано відзив, відповідно до якого відповідач просить в задоволенні позову громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 03 серпня 2018 року головним спеціалістом Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області Бутоліною О.С. було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МКО 086516 відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_3. Зі змісту протоколу вбачається, що о 13:45 год. у м. Боярка по вул.. Хрещатик, 88 було встановлено праівниками поліції Києво-Святошинського ВП гр. Азербайджану ОСОБА_3, який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме працевлаштування без відповідного дозволу, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В той же день, 03.08.2018 року, начальником Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області Погрібним О.В. було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МКО 086516 на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді штрафу в розмірі 5 100, 00 грн.

03 серпня 2018 року головним спеціалістом Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області Бутоліною О.С. було прийнято рішення про примусове повернення та заборону в`їзду на територію України громадянина гр. Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке було затверджене начальником Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області Погрібним О.В. Зазначеним рішенням вирішено, примусово повернути громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у строк до 10.08.2018 року, заборонити в'їзд на територію України терміном на 3 (три) роки та зобов`язати його покинути територію України у термін до «10» серпня 2018 року.

Відповідач мотивує своє рішення тим, що 03.08.2018 року в ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері працівниками Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області в с. Крюківщина, вул. Балукова Києво-Святошинського району Київської області виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який ухилився від виїзду з території України після закінчення встановленого терміну перебування. ОСОБА_3 пояснив, що на територію України прибув через КПП «Нові Яриловичі» у 2018 році. У громадянстві України ніколи не перебував та паспорта громадянина України ніколи не отримував. Заходів, щодо легалізації свого перебування на території України не вживав. Постійного місця проживання та фінансового забезпечення не має. Проживає разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1. Вказаного громадянина притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 203 КУпАП.

Відповідно до ч. 2ст. 26 Закону України «Про статус іноземців та осіб без громадянства», рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Зазначена норма свідчить про те, що встановлення особі щодо якої приймається рішення про примусове повернення, заборони в`їзду в Україну є правом а не обов`язком суб`єкта владних повноважень.

Отже, на підставі взаємозв`язку норм статті 13 і 26 Закону України «Про статус іноземців та осіб без громадянства», можна прийти до висновку, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій статті 26, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки за одночасної наявності передбачених законом підстав для заборони в'їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, вичерпний перелік яких наведений в ст. 13 Закону України «Про статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до п. 8 ч. 3ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Конституційний суд України у своєму рішенні у справі про податкову заставу і у справі про призначення судом більш м'якого покарання,ст. 9 Закону України «Про оперативно розшукову діяльність» від 18 лютого 1992 р. № 2135-ХIІзазначив, що вимога об'єктивної виправданості, обґрунтованості правових обмежень означає також, що розмір (обсяг) самого публічно-правового обмеження має бути диференційований залежно від конкретних обставин.

Унаслідок дотримання перелічених вище вимог при введенні обмежень забезпечується розумний баланс інтересів. Цей баланс можна вважати оптимальним лише за умови, що обмеження, яке запроваджується, не посягає на саму сутність того чи іншого права та не призводить до втрати його реального змісту.

Абзацом 1 статті 26 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що «іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції...»

Згідно до частини 3 статті 3 розділу 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 стаття 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Порядок примусового повернення іноземців з території України визначено ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150.

Крім того, відповідно до ст. 13 30, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Підставами для заборони в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, зокрема, є: - в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну;

- якщо така особа намагається здійснити в'їзд через контрольні пункти в'їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в'їзду - виїзду.

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в'їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Як встановлено в судовому засіданні, жодна з вищезазначених підстав для заборони в'їзду представником відповідача не зазначена в рішенні про примусове видворення та не доведена в судовому засіданні.

Також, суд бере до уваги те, що у позивача на території України проживає його дружина, те що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що позивачем навмисно вчиняються дії спрямовані на ухилення від виїзду з України.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів, що свідчать про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в'їзду в Україну терміном на три роки, суд приходить до висновку, що рішення про примусове повернення з території України та заборону в'їзду позивача в Україну порушує принцип пропорційності, встановлений ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття якої має негативний вплив на дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

В частині вимог позивача про зобов'язання відповідача анулювати штампи про примусове повернення з території України та заборону в'їзду на територію України в паспортному документі слід відмовити, оскільки задоволення вимог про скасування рішення про примусове повернення з території України та заборону в'їзду на територію України буде підставою для органу міграційної служби для анулювання штампів у паспортному документі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8,9,77,241-246,272, 289, 371 КАС України, Закону України «Про статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Києво-Святошинського РВ УДМС України в Київській області № 55 від 03.08.2018 року про примусове повернення з території України громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та заборону в'їзду на територію України строком на 3 роки.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.С. Пінкевич