Справа № 160/8759/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

26 грудня 2018 року

м. Дніпро

справа № 160/8759/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря – Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Груп»

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року (суддя Рябчук О.С.) по справі №160/8759/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Груп» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Груп» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу:

-№ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/672 від 30.10.2018 року у розмірі 3723,00грн.

-№ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/673 від 30.10.2018 року у розмірі 111 690,00грн.

-№ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/674 від 30.10.2018 року у розмірі 11 169,00грн.

-№ДН1658/249/АВ/ІП-ФС/675 від 30.10.2018 року у розмірі 744 600,00грн.

Разом із позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржених постанов Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Груп» до набрання законної сили відповідним судовим рішенням у даній справі. Заява обґрунтована тим, що оскаржені постанови про накладення штрафу від 30.10.2018 року прийняті Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, а отже, є виконавчими документами і пред'являються органам державної виконавчої служби відповідно до п. 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 року №509. Строк сплати штрафу встановлений в один місяць, тобто до 30.11.2018 року. Позивач вважав, що до набрання рішенням суду законної сили за позовом позивача існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, оскільки після закінчення терміну для виконання постанов існує реальна можливість початку державним виконавцем примусового виконання постанов відповідача, оскарження яких у судовому порядку не зупиняє їх виконання. Вказув на те, що без вжиття таких заходів через примусове виконання постанов відповідача для відновлення прав та інтересів позивача останній вимушений буде звернутися до державних органів та суду для повернення стягнених коштів, тобто докласти значних зусиль та витрат.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвала суду фактично

мотивована відсутністю правових підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову у вказаний позивачем спосіб.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для забезпечення позову у цій справі. Обгрунтовуючи підстави для забезпечення позову, заявник апеляційної скарги фактично посилається на ті обставини, які зазначені ним у поданому до суду першої інстанції клопотанні про забезпечення позову. Позивач наполягає, що обраний ним вид забезпечення позову є тимчасовим, відповідає переліку засобів забезпечення позову та повністю співрозмірний із заявленими позовними вимогами.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 150 Кодексу адміністративного України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

За змістом частин першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Обгрутовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, позивач посилався не те, що оскарженими постановами застосовані штрафи передбачені частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, що відповідно до п. 11 Порядку № 509, є підставами для стягнення штрафу органами державної виконавчої служби у примусовому порядку, не зважаючи на їх оскарження в судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що за положенням КАС України, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З наведених позивачем у заяві обставин не вбачається очевидної протиправності оскаржуваних рішень, що є однією із підстав для вжиття заходів забезпечення позову в силу положень ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а правомірність їх прийняття підлягає дослідженню під час судового розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на те, що невжиття таких заходів (зупинення дії оскаржених постав) може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; або очевидними є ознаки порушення прав, свобод або інтересів позивача рішенням, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Позивачем до суду не надано будь - яких доказів того, що наразі триває примусове виконання оскаржених постанов відповідача. Посилання лише на можливе стягнення штрафу до ухвалення рішення судом за результатами розгляду позову про скасування постанов відповідача, не може вважатися належною підставою для забезпечення позову.

З огляду на доводи, якими позивач обґрунтовує необхідність застосування заходів забезпечення позову, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що самі по собі оскаржені постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області не можуть призвести до наслідків, які визначені п.1 ч.2 ст.150 КАС України, що б могло бути визнано належною правовою підставою для задоволення заяви позивача. У разі, якщо вказані постанови відповідача, які дійсно є виконавчими документами у розумінні п. 11 Порядку № 509, будуть звернуті до примусового виконання, до завершення розгляду справи по суті, позивач не буде позбавлений можливості порушити питання про забезпечення позову у такий спосіб, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (п.5 ч.1 ст.151 КАС України).

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову і вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги, які фактично ґрунтуються на тих обставинах, які зазначені і в поданій заяві про забезпечення позову, не спростовуються.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-Груп» залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року по справі №160/8759/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 26.12.2018р.

Повний текст постанови складено 27.12.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк