Справа № 127/29109/18
Суддя: Клапоущак С. Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/473/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Клапоущака С.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП капрала поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ВР №248316 від 07.11.2018,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП капрала поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ВР №248316 від 07.11.2018.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 07 листопада 2018 року приблизно о 17.40 год. він керував автомобілем НОМЕР_1, по вул. Соборній в м. Вінниці і навпроти школи гімназії №2 був зупинений інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області ОСОБА_2, який йому повідомив, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 3.2 (Рух механічних транспортних засобів заборонено), чим порушив п.п. 8.4 «в» ОСОБА_3 дорожнього руху України. У відповідь він запропонував надати письмові пояснення, однак відповідач, не чекаючи його письмових пояснень та не приймаючи їх до уваги, роз»яснив йому його права та попрямував до службового автомобіля. Через декілька хвилин інспектор поліції ОСОБА_2 повернувся та вручив йому постанову серії ВР №248316 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень, не беручи до уваги його письмових пояснень, які отримав вже після винесення постанови, не з»ясувавши всіх обставин справи, не встановивши його характеризуючи дані. Постанову про накладення адміністративного стягнення він отримав на місці 07 листопада 2018 року, про що свідчить його підпис у постанові.

З вищевказаною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною, винесеною з порушенням норм законодавства та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно з Правилами дорожнього руху України знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» забороняє рух усіх механічних транспортних засобів. Дія даного знаку не поширюється, зокрема на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Згідно посвідчення серії ААБ №062681 він являється інвалідом другої групи, непрацюючим, про що вказав у письмових поясненнях інспектору поліції та надав для огляду оригінал посвідчення, у відповідь почувши «чому ж ви зразу не сказали».

Отже, в порушення п. 7 Розділу 4 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 за №1376 та ст. 280 КУпАП інспектор поліції ОСОБА_2 не з»ясував всіх обставин справи, чи дійсно було вчинено ним правопорушення п.п. 8.4 ПДР України, чи підлягає він адміністративній відповідальності, не прийняв до уваги його письмових пояснень при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення та не навів жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому позивач з даним позовом звернувся до суду та просить скасувати постанову серії ВР №248316 від 07 листопада 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень, як незаконну, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 та третьої особи - УПП у Вінницькій області ДПП за довіреністю ОСОБА_4 у судове засідання не з»явилася, суду надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю, та просила розглянути справу у її відсутність.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2018 року позивачу був наданий термін для усунення недоліків позову, який він усунув у наданий судом строк.

23 листопада 2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області даний позов був прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 29 листопада 2018 року.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2018 року підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 14 грудня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивач 07 листопада 2018 року о 17.43 год. в м. Вінниці по вул. Соборна, 91, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 (Рух механічних транспортних засобів заборонено), чим порушив вимоги п.п. 8.4 «в» ОСОБА_3 дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення на позивача відповідачем було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 255 гривень.

Як зазначив у своєму позові позивач, оскаржувана постанова складена відповідачем в порушення п. 7 Розділу 4 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 за №1376 та ст. 280 КУпАП. Крім того, позивач є інвалідом третьої групи і згідно з Правилами дорожнього руху України дія дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» не поширюється, зокрема на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскую або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Дослідивши матеріали справи, письмовий відзив на позовну заяву представника відповідача та третьої особи ОСОБА_4 та оглянувши наданий суду останньою диск з відеозаписом зазначеної події, яка мала місце 07 листопада 2018 року за участю позивача та відповідача, суд вважає, що доводи позивача є надуманими та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як зазначено в п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як вбачається із відеозапису, позивач, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_2, по вул. Соборна в м. Вінниці, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2 (Рух механічних транспортних засобів заборонено), в зв»язку з чим був зупинений працівником поліції за порушення п.п. 8.4 «в» ОСОБА_3 дорожнього руху України - заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Позивач у своєму позові зазначає, що дія даного знаку не поширюється на нього як інваліда, оскільки відповідно до ОСОБА_3 дорожнього руху України не поширюється дія знаків: 3.1, 3.2, 3.21-3.24, 3.34 на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; 3.1, 3.2, 3.35 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв з інвалідністю, які керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

ОСОБА_3 дорожнього руху України, Розділ 7 «Таблички до дорожніх знаків» вбачається, що табличка 7.18 «Крім осіб з інвалідністю» означає, що дія знака не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих ОСОБА_3. Застосовується із знаками 3.1, 3.2, 3.34, 3.35-3.38. Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Отже, твердження позивача ОСОБА_1, що дія дорожнього знаку 3.2 (Рух механічних транспортних засобів заборонено) не поширюється на нього як водія з інвалідністю, що керує автомобілем, оскільки табличка 7.18 «Крім осіб з інвалідністю» застосовується тільки із знаком 3.34, є хибними, останній тлумачить ОСОБА_3 дорожнього руху України довільно у вигідному йому світлі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, тобто порушення вимог дорожнього знаку.

Як вбачається із відеозапису, після зупинки транспортного засобу позивача інспектор поліції представився та повідомив про причину зупинки, дав позивачу можливість дати пояснення, провів розгляд справи згідно норм КУпАП. Оскаржувана постанова складена відповідачем згідно з п. 7 Розділу 4 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 за №1376 та ст. 280 КУпАП.

Суд вважає, що відповідач при винесені оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України, оскаржувана постанова є правомірною, обґрунтованою та законною, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 122, ст. 7, ст. 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП капрала поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ВР №248316 від 07.11.2018 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: