Справа № 815/239/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/239/18

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М. Г

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, 3-тя особа Міністерство юстиції України про визнання протиправною відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання вчинити певні дії -,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі - відповідач), 3-тя особа Міністерство юстиції України про визнання протиправною відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та зобов'язати відповідача вирішити питання про призначення та виплату такої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги в зв'язку інвалідністю, що настала внаслідок захворювання при проходженні служби в органах внутрішніх справ, надавши для цього всі необхідні документи, однак відповідачем було неправомірно відмовлено в задоволенні такої заяви.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державної Пенітенціарної Служби України №252/ОС-15 від 26.12.2015 року, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_4 (П-829906), начальника Ширяївського виправного центру управління ДПтС України в Одеській області, звільнено за віком з 28.12.2015 року за п.3 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.13).

Наказом Державної Пенітенціарної Служби України №86/ОС-16 від 18.04.2016 року внесені зміни до наказу ДПтС України від 26.12.2015 року №252/ОС-15 і датою звільнення позивача визначено 31.12.2015 року (а.с.14).

01.03.2016 року управлінням ДПтС України в Одеській області за вих. №2-1246 надіслано запит до військово-лікарської комісії ДУ ТМО МВС України по Одеській області, щодо винесення рішення про придатність до служби і причинного зв'язку захворювання позивача на момент звільнення (а.с.15).

21.07.2016 року військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Одеській області позивачу встановлено діагноз та визначено, що захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (постанова ВЛК №493 від 21.07.2016 року) (а.с.16).

24.01.2017 року начальником відділу по роботі з персоналом УДПтС України в Одеській області видано направлення на медичний огляд №278 до обласної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України для визначення ступеню втрати працездатності під час проходження служби в ДКВС України (а.с.17).

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 25.04.2017 року серії 12ААА №302650 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.19).

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 08.11.2017 року серія 10ААА №127668 встановлено, що рівень втрати професійної працездатності становить 70%, причина втрати професійної працездатності проходження служби в органах внутрішніх справ (а.с.20).

Як вбачається з позовної заяви (а.с.5) позивач, після отримання вищевказаних документів, звернувся до відповідача, щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, в зв'язку з отриманням ним захворювання (ІІ група інвалідності) при проходженні служби в органах внутрішніх справ. До свого звернення позивачем були надані копії вищевказаних документів та копію довідки НАСК «Оранта» від 11.05.2017 року №1590-04-21/272 (а.с.22).

Листом від 22.12.2017 року №3.3/10461/Ярм відповідач відмовив позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, в якому вказав, що відповідно до п.4 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті, а так як відповідача звільнено 31.12.2015 року, то підстав для виплати йому такої допомоги немає.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивача було звільнено зі служби вже під час дії та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», то відповідно до п.4 ч.1 ст.97 цього закону виплата позивачу одноразової грошової допомоги була б можлива у разі встановлення позивачу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби, протягом шести місяців з дня його звільнення, однак інвалідність позивачу була встановлена 08.11.2017 року, тобто більше ніж рік з моменту звільнення.

При вирішенні даного спору колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Закон України «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII) набрав чинності 07.11.2015 року, а до набрання чинності цим Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог ст.23 Закону України «Про міліцію» затверджено Порядок №850.

Відповідно до п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку №850).

Згідно пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII (набрав чинності 07.11.2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Разом з тим, за змістом п.15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Закону України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №580-VIII.

Згідно із ч.2 ст.97 Закону №580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності) поліцейського встановлюється МВС.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону №580-VIII, прийнято Порядок №4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12.09.2016 року №916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22.09.2016 року, п.5 Розділу 1 Порядку №4 доповнено пп.4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із п.1 Розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п.3 Розділу ІІІ Порядку №4).

За змістом пп.б п.4 ч.1 ст.99 Закону №580-VIII поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено IIІ групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За результатами розгляду справ, предметом оцінки в яких були правовідносини щодо призначення одноразової грошової допомоги колишнім працівникам органів внутрішній справ після встановлення їм інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ними служби, Верховним Судом були сформовані наступні правові висновки:

1. Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісій (постанова ВС від 18.10.2018 року по справі №809/395/18);

2. Оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення інвалідності, то правила п.15 Прикінцевих положень Закону України «Про національну поліцію» поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015 року - часу набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» ( постанова ВС від 11.10.2018 року по справі №532/745/17);

3. Положення п.4 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» застосовуються лише при одночасній наявності трьох умов:

- інвалідність повинна наступити в наслідок захворювання, поранення(контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або в поліції;

- інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

- причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції( постанова ВС від 29.10.2018 року по справі 287/129/17-а);

4. Оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги виникло в період дії Закону України «Про Національну поліцію», то така допомога підлягає нарахуванню і виплаті в розмірах передбачених Законом України «Про Національну поліцію», а не Законом України «Про міліцію» (постанова ВС від 07.03.2018 року по справі 554/155/17).

Враховуючи вищенаведені правові позиції Верховного Суду, колегія суддів зазначає наступне.

Днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги є 08.11.2018 року, тобто дата довідки МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 08.11.2017 року серія 10ААА №127668.

Оскільки звільнення позивача зі служби та встановлення йому інвалідності відбулось після набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», то правила п.15 Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» до позивача не застосовуються.

Днем звільнення позивача, згідно Наказу Державної Пенітенціарної Служби України №86/ОС-16 від 18.04.2016 року, є 31.12.2015 року, а встановлено інвалідність позивачу було 08.11.2017 року, в зв'язку з чим між датою звільнення позивача та датою встановлення позивачу інвалідності пройшло більше шести місяців, що вказує на пропуск шестимісячного терміну, визначеного п.4 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» для призначення одноразової грошової допомоги.

Досліджуючи причини, які зумовили пропуск цього терміну колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1.4 «Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС Україні» №85 від 06.02.2001 року (який діяв на момент направлення позивача на огляд до ВЛК, далі - Порядок №85) направлення на медичний огляд за формою здійснюють відповідні підрозділи по роботі з особовим складом органів внутрішніх справ, командири і начальники штабів частин Національної гвардії України. У направленні на медичний огляд повинні бути чітко вказані мета і питання, які підлягають розгляду на ВЛК.

На вимогу п.1.4 Порядку №85 01.03.2016 року управлінням ДПтС України в Одеській області за вих. №2-1246 надіслано запит до військово-лікарської комісії ДУ ТМО МВС України по Одеській області, щодо винесення рішення про придатність до служби і причинного зв'язку захворювання позивача на момент звільнення (а.с.15).

21.07.2016 року військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Одеській області позивачу встановлено діагноз та визначено, що захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (постанова ВЛК №493 від 21.07.2016 року) (а.с.16).

Згідно п.15 Положення «Про медико-соціальну експертизу» від 03.12.2009 року №1317 (в редакції чинній на момент звернення позивача до МСЕК, далі - Положення №1317) Комісії проводять своєчасно огляд (повторний огляд) осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за місцем їх проживання або лікування, у тому числі за місцем їх проживання або місцем перебування у закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб, звільнених з місць позбавлення волі, за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після пред'явлення паспорта чи іншого документа, що засвідчує особу.

Однак, після встановлення 21.07.2016 року ВЛК діагнозу про наявність у позивача захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх, позивач звернувся до обласної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров'я України лише після отримання ним направлення на медичний огляд №278 виданого начальником відділу по роботі з персоналом УДПтС України в Одеській області 24.01.2017 року.

Про причини, які зумовили звернення позивача до МСЕК з затримкою в шість місяців після проходження ВЛК, позивач не повідомив, і в суду відсутні підстави вважати, що така затримка мала місце в наслідок поважних причин.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки правила п.15 Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» до спірних правовідносин не застосовуються, і має місце пропуск шестимісячного терміну, визначеного п.4 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» для призначення одноразової грошової допомоги, то відмова відповідача в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги є правомірною.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати його прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 26 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.