Справа № 500/2321/18
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2321/18

27 грудня 2018 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: вулиця ОСОБА_3, будинок 03, село Рибники, Бережанський район, Тернопільська область, 47503, код РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2018 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в сумі 4380,00 грн. по платежу єдиний податок з фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебуває на податковому обліку у Бережанському відділенні Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області і має заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами по платежу єдиний податок з фізичних осіб в розмірі 4380,00 грн., який виник у зв'язку з несплатою відповідачем узгоджених грошових зобов'язань згідно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 26.07.2016. Податковим органом відповідачу направлялась податкова вимога форми "Ф" від 29.01.2018 №2180-17, однак зазначена заборгованість у добровільному порядку не сплачена. За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 27.11.2018 об 11:30 год.

Відповідач у судове засідання 27.11.2018 не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового засідання відповідно до статей 124, 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Так, копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 05.11.2018 направлялася на адресу місця проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (арк.спр.8) - вулиця ОСОБА_3, будинок 03, село Рибники, Бережанський район, Тернопільська область, 47503 та повернута за закінченням встановленого строку зберігання згідно рекомендованого поштового повідомлення (арк.спр.25). У зв'язку із неявкою відповідача, судове засідання відкладено на 27.12.2018.

У судове засідання 27.12.2018 відповідач повторно не з'явилася, хоча також належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням, яке повернулося на адресу суду із відміткою - "по закінченню терміну зберігання" (арк.спр.26).

Від представника позивача ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області 27.12.2018 через відділ документального забезпечення суду надійшло клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

За положеннями частини четвертої статті 124 КАС України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються фізичним особам-підприємцям - за адресою місця проживання, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами частини третьої статті 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. (частина дев'ята статті 205 КАС України)

Суд зазначає також, що відповідачем не було надано у строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи положення частини третьої статті 194, частини дев'ятої статті 205, частини четвертої статті 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) зареєстрована 25.07.2016 органами державної реєстрації як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку у Бережанському відділенні Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області, як платник податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.10.2018 (арк.спр.8).

Відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності (друга група платника єдиного податку зі ставкою 20 відсотків), про що свідчить заява ОСОБА_2 про застосування спрощеної системи оподаткування від 01.08.2016, поданої до Бережанського відділення Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області. (арк.спр.13)

Як вбачається з довідки ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області про наявність податкового боргу (арк.спр.9), розрахунку податкового боргу по фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 по платежах, що контролюються ОСОБА_1 управлінням ДФС у Тернопільській області (арк.спр.10), випискою з інтегрованої картки платника податків (арк.спр.15-17) за відповідачем рахується податковий борг по платежу єдиний податок з фізичних осіб в розмірі 4380,00 грн.

Податковий борг виник у зв'язку з несплатою відповідачем узгоджених грошових зобов'язань в інтегрованих картках платника податків, що підтверджується матеріалами справи.

Узгоджена сума грошового зобов'язання відповідачем своєчасно не була сплачена та набула статусу податкового боргу. З метою погашення заборгованості контролюючим органом була виставлена податкова вимога форми "Ф" від 29.01.2018 №2180-17 (арк.спр.12), проте вжиті заходи не призвели до сплати податкового боргу.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, чинного з 01.01.2011, зі змінами і доповненнями (надалі - ПК України) передбачено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пунктів 291.3, 291.4 статті 291 глави 1 розділу ХІV ПК України юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема, до другої групи належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Згідно з пунктом 293.1 статті 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

За змістом підпункту 2 пункту 293.2 статті 293 ПК України відсоткова ставка єдиного податку для другої групи платників єдиного податку встановлюється у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пунктів 295.1 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси. (пункт 295.4 статті 295 ПК України)

Згідно пункту 295.2 статті 295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, крім випадків, передбачених податковим законодавством. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 ПК України грошове зобов'язання самостійно визначене платником податку оскарженню не підлягає.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пункт 59.1 статті 59 ПК України передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідачу виставлялась та була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкова вимога форми "Ф" №2180-17 від 29 січня 2018 року на суму 4380,000 грн., з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався. (арк.спр.12)

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 122.1 статті 122 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

За змістом пункту 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

У спірному випадку позивач вжив усі заходи, передбачені ПК України, для стягнення податкового боргу з платника податків, контролюючим органом дотримані передумови для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: вулиця ОСОБА_3, 03, село Рибники, Бережанський район, Тернопільська область, 47503, код РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (місце проживання: вулиця ОСОБА_3, 03. село Рибники, Бережанський район, Тернопільська область, 47503, код РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг в сумі 4380,00 (чотири тисячі триста вісімдесят) грн. 00 (нуль) коп. по платежу єдиний податок з фізичних осіб на р/р 9727, код банку одержувача 37737751, банк одержувача УДКСУ у Бережанському районі, МФО 899998, призначення платежу 18050400.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.