Справа № 826/14568/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 грудня 2018 року № 826/14568/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року протиправним та скасувати його;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 20 липня 2018 року, тобто з дня звернення, виходячи із розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, без обмеження граничного розміру пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», однак у призначенні такої пенсії позивачу було відмовлено та зазначено, що після попереднього розрахунку встановлено, що стаж за вислугу років складає 25 років 9 місяців 29 днів, в тому числі на посадах прокурора 12 років 2 дні. В той же час, відповідачем не надано жодних доказів та розрахунку, на підставі якого він дійшов такого висновку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження).

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивач, у відповідності до вимог Закону України «Про прокуратуру», не має необхідного стажу для призначення пенсії за віком.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

20 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Центру соціальних служб, розташованого у м. Києві з заявою про призначення пенсії за вислугу років у порядку статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

В обґрунтування підстав для призначення пенсії за вислугу років, позивачем до заяви додані документи, які підтверджують стаж роботи в органах прокуратури України (на час звернення вислуга - 23 роки 8 місяців 21 день, в тому числі на посадах прокурора 21 рік 4 місяці 10 днів), а саме завірена відділом кадрів прокуратури міста Києва копія трудової книжки, копія диплому Київського національного університету імені Тараса Шевченка та інші необхідні документи.

Згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1:

- з 01 вересня 1992 року по 23 травня 1997 року навчався на юридичному факультеті Київського університету імені Тараса Шевченка - 4 роки 8 місяців 22 дні;

- з 11 березня 1997 року - призначений на посаду стажиста прокуратури Ленінградського району Прокуратури міста Києва - 6 місяців 19 днів;

- з 01 жовтня 1997 року - призначений стажистом на вакантну посаду помічника прокурора Ленінградського району Прокуратури міста Києва - 5 місяців;

- з 31 березня 1998 року - призначений помічником прокурора Ленінградського району Прокуратури міста Києва - 3 роки 6 місяців;

- з 01 жовтня 2001 року - призначений помічником прокурора Святошинського району міста Києва - 2 роки 27 днів;

- з 28 жовтня 2003 року - призначений прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства прокуратури міста Києва - 1 рік 1 місяць 24 дні;

- з 22 грудня 2004 року - призначений заступником прокурора Святошинського району міста Києва - 7 років 11 місяців 24 дні;

- 08 лютого 2011 року - прийняв присягу працівника прокуратури;

- з 17 грудня 2012 року - переведений прокурором відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури міста Києва - 2 місяці 4 дні;

- з 21 лютого 2013 року - переведений старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури міста Києва - 1 місяць 11 днів ;

- з 03 квітня 2013 року - переведений прокурором відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури міста Києва- 1 рік 5 днів;

- з 08 квітня 2014 року - переведений старшим прокурором відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури міста Києва - 1 рік 3 місяці 13 днів;

- з 21 липня 2015 року - призначений прокурором відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури міста Києва - 7 місяців 9 днів;

- з 01 березня 2016 року - призначений заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури міста Києва - 1 рік 8 місяців 10 днів;

- з 11 листопада 2017 року - призначений заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури міста Києва.

Крім того, з наданої суду копії диплому спеціаліста НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 закінчив у 1997 році Київський університет імені Тараса Шевченка отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

Отже, на момент звернення 20 липня 2018 року загальний стаж складав 23 роки 6 місяців 26 днів, а стаж на посадах прокурора - 21 рік 2 місяці 6 днів.

Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №62345/03 від 16 серпня 2018 року позивача повідомлено про те, що ним не виконано умови пункту 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», тому у призначені пенсії за вислугою років відмовлено.

Вважаючи таку відмову Пенсійного фонду України протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються Законом України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (далі по тексту - Закон України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ) та Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі по тексту - Закон України від 14 жовтня 2014 року №1697- VII).

Відповідно до частини 1 статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, яка втратила чинність 15 липня 2015 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Частиною 6 статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ було визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

При цьому у частині 1 статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ зазначалось, що під поняттям «прокурор» у статті 50-1 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Згідно пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Суд звертає увагу, що зазначені у пункті 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення цього Закону положення закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийняті не були, а отже втратили чинність, у зв'язку з чим норми Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХII щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом, не можуть бути застосовані.

15 липня 2015 року набрав законної сили Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до частини 1 статті 86 якого, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Вказана норма набрала чинності після 1 червня 2015 року, а тому положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII на неї не розповсюджуються, ця норма іншими законами не скасовувалась, її дія не зупинялась, у зв'язку з чим суд вважає, що з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем відновлено і прокурори з вказаної дати мають право на призначення пенсії за вислугу років незалежно від віку.

Як вже зазначалось судом та вбачається з матеріалів справи, позивач 20 липня 2018 року звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років. На момент звернення позивача із відповідною заявою чинним був Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Частиною 1 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема: з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців.

Відповідно до частини 2 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно з частиною 6 статті 86 цього ж Закону до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач з 11 березня 1997 року працює в органах прокуратури та був призначений на посаду стажиста прокурора прокуратури Ленінградського району в подальшому працював на посадах, які передбачені вищезазначеними нормами для зарахування до стажу за вислуги років та до прокурорських посад. Наведений стаж роботи в силу приписів частини 6 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зараховується до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею та зараховується до часу роботи на прокурорських посадах.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких підстав суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано при попередньому розрахунку до стажу за вислугу років період роботи ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року протиправним та скасувати його.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію ОСОБА_1 за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 20 липня 2018 року, тобто з дня звернення, виходячи із розрахунку 60% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 60 календарних місяців роботи, без обмеження граничного розміру пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04070, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (03164, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко