Справа № 815/187/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/187/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним, скасування наказу та поновлення на посаді,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області в якому просив: визнати протиправним та скасувати пункт 3 Наказу №4386 від 20.12.2017 року начальника Головного управління Національної поліції України в Одеській області, яким звільнено з займаної посади заступника начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_2; поновити на посаді заступника начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_2. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено наступне.

В оскаржуваному Наказі від 20.12.2017 р. зазначено, що «за грубе порушення вимог ст.ст. 7, 8 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-ІУ, пунктів 1.16, 1.20, 1.36, 4.1.5.22, 5.24.2 та 5.26 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.10.2005 р. за №60 дск, безвідповідальне відношення до виконання функціональних обов'язків, що виразилися у неналежній організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в Чорноморському ВП, не попереджені 14.04.2017 р., 04.05.2017 р, 30.05.2017 р., 16.06.2017 р., 07.07.2017 р., 14.07.2017 р., 28.07.2017 р., 03.08.2017 р., протиправні дії старшого сержанта поліції ОСОБА_4 і сержанта поліції ОСОБА_5, проведенні формальних інструктажів з останніми, не виданні наказів про конвоювання обвинуваченого ОСОБА_6, допущення вказаних працівників поліції до його конвоювання у неповному складі, не встановленні маршрутів конвоювання заарештованого та неналежній організації контролю за діями підлеглих під час виконання обов'язків, пов'язаних з конвоюванням спецконтингенту, що призвело до надзвичайної події, втечі обвинуваченого з під варти, внесення відомостей до ЄРДР та притягнення працівників поліції до кримінальної відповідальності».

Наказом ГУНП в Одеській області від 23.03.2017 р. за № 557 по о/с ОСОБА_2 було призначено на посаду заступника начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, а функціональні обов'язки йому було надано для ознайомлення лише 31.05.2017 р.

Позивача було ознайомлено з посадовою інструкцією, у якій викладено функціональні обов'язки заступника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, у яких жодним чином не зазначено про конвоювання заарештованих та інші пов'язані з цим функції.

Крім того, у Наказі зазначені дати 14.09.2017 р. та 21.09.2017 р., коли начебто позивачем не контролювалась робота підлеглих, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 Наказом №1503 по о/с 20.09.2017 р. в період часу з 13.09.2017 р. по 22.09.2017 р. знаходився у черговій відпустці, проводив час з родиною.

Позивач посилався на те, що приписи, які були начебто видані того дня є підробленими, їх достовірність ніхто не перевіряв, і саме за підроблення документів було відкрито кримінальне провадження №0001519 від 10.11.2017 р. за ознаками злочину, передбаченому ч. 4 ст. 358 КК України (підробка документів).

Відповідно до абзацу 4 оскаржуваного Наказу, в усній формі надавались вказівки ОСОБА_7 та ОСОБА_5, а останні начебто безпідставно виконували обов'язки, пов'язані з охороною та конвоюванням взятих під варту осіб. Проте, вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки згідно Наказу №6 від 04.01.2007 р. ГУНП в Одеській області відповідно до п. 1.7 надано вказівку, що при офіційному зверненні начальників ІТТ створити позаштатні конвойні групи для охорони та конвоювання спеціального контингенту.

Вказаний Наказ було отримано для оголошення особовому складу та виконання було доручено начальнику сектора превенції Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області майору поліції ОСОБА_8 у зв'язку з тим, що на ОСОБА_2 на той час було покладено обов'язки начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, що включає в себе загальне керівництво відділенням.

Тобто, безпідставне усне надання вказівок ОСОБА_7 та ОСОБА_5 стосовно здійснення конвоювання затриманих та взятих під варту осіб, було можливе лише безпосередньо від начальника сектора превенції Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_8 (Наказ №6 від 04.01.2017 р.).

Крім того, вжити заходів щодо видання наказів, встановлення маршрутів та інших обов'язкових правил конвоювання, за Інструкцією ОСОБА_2 не мав повноважень згідно обов'язків покладених функціональними обов'язками заступника начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

Позивач вважає, що Наказ ГУНП в Одеській області №4386 від 20.12.2017 р. «Про надзвичайну подію у Чорноморському ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та притягнення працівників поліції до дисциплінарної відповідальності» не містить чіткого та конкретного обґрунтування порушення позивачем службової дисципліни.

Також, ГУНП в Одеській області під час прийняття Наказу №386 від 20.12.2017 р. в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності не враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода,попередню поведінку, ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо, оскільки будь-які обґрунтування з цього приводу в Наказі відсутні.

Представник відповідача проти прозову заперечував, просив відмовити в його задоволенні вказуючи на безпідставність заявлених вимог.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати вищенаведене рішення Одеського окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно посадових обов'язків ОСОБА_2 на нього не покладено функції щодо контролю конвоювання арештованих та інші пов'язані з цим функції. У посадовій інструкції заступника начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 31.05.2017 р. взагалі відсутні обов'язки щодо контролю конвоювання. Таким чином, апелянта притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання обов'язків, які на нього не покладені у встановленому законодавством порядку. Згідно наказу Овідіопольського ВП №36 від 06.02.2017 р. апелянта призначено відповідальним керівником конвойного підрозділу, хоча на посаду призначено лише 22.03.2017 р.

Факти підробки судових документів для виклику арештованого ОСОБА_6, на який є посилання в мотивувальній частині Наказу, повністю спростовується журналом судових засідань Іллічівського міського суду. Так, наприклад, згідно витягу з журналу по справі №501/5004/15-к 05.01.2017 р. та 22.02.2017 р. ОСОБА_6 був присутнім у судовому засіданні в Іллічівському міському суді.

У зв'язку з чим у ОСОБА_2 не було можливості попередити протиправні дії ОСОБА_9 та виявити 05.01.2017 і 22.02.2017 факти безпідставного виконання останнім обов'язків конвоїра. Там більше, саме яким чином можливо було виявити підроблення документів, коли конвоювання різних осіб відбувалось не один раз на день.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що за викладеними у Наказі фактами жодного службового розслідування не проводилось, що в свою чергу є порушенням законодавства, а саме ст. 14 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України. Вказаною нормою встановлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

При цьому, відповідно до приписів ст.ст. 12, 14 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», дію якого поширено на поліцейських, звільнення осіб начальницького складу з органів Національної поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, який може бути застосований за результатами відповідного службового розслідування, проведеного в порядку передбаченому Інструкцією, затвердженою Наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230.

Таким чином, підставою для звільнення із займаної посади має бути порушення установленого законодавством порядку і правил несення служби, яке встановлено за результатами відповідного службового розслідування.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА :

Наказом № 36 від 06.02.2017 року «Про призначення керівника конвойного підрозділу та створення позаштатної конвойної групи Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області» призначено відповідальним керівником конвойного підрозділу Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області заступника начальника відділення - керівника патрульної служби підполковника поліції ОСОБА_2

Наказом №557 о/с від 23.03.2017 року підполковника поліції ОСОБА_2 (0064204) призначено заступником начальника Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши з посади заступника начальника цього відділення поліції - керівника патрульної поліції.

На підставі наказу ГУНП в Одеській області від 13.11.2017 № 3858, інспектори ВІОС УКЗ Головного управління ОСОБА_10, майор поліції ОСОБА_11 та заступник начальника відділу моніторингу та зонального контролю Одеського управління ДВБ Національної поліції України полковник поліції ОСОБА_12 проведено службове розслідування, яке розпочатого за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження від 10.11.2017 № 0001519, відкритого прокуратурою Одеської області за фактом співучасті поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області сержанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського СРПП № 4 цього ж ВП старшого сержанта ОСОБА_4 у втечі з - під варти обвинуваченого ОСОБА_6, за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 393 КК України.

12.12.2017 року Начальником ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 затверджений Висновок службового розслідування, проведеного за фактом надзвичайної події за участю працівників Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області старшого сержанта ОСОБА_4 у втечі з-під варти обвинуваченого ОСОБА_6

На підставі наказу ГУНП в Одеській області від 13.11.2017 №3858, інспектори ВІОС УКЗ Головного управління ОСОБА_10, майор поліції ОСОБА_11 та заступник начальника відділу моніторингу та зонального контролю Одеського управління ДВБ Національної поліції України полковник поліції ОСОБА_12 під час проведення службового розслідування, розпочатого за фактом реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження від 10.11.2017 №0001519, відкритого прокуратурою Одеської області за фактом співучасті поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області сержанта поліції ОСОБА_5 та поліцейського СРПП № 4 цього ж ВП старшого сержанта ОСОБА_4 у втечі з-під варти обвинуваченого ОСОБА_6, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 393 КК України.

Відповідно до вищенаведеного Наказу, за грубе порушення вимог ст. ст. 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, пунктів 1.16, 1.20, 1.35, 4.1, 5.22, 5.24.2 та 5.26 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 20.10.2005 № 60 дек, безвідповідальне відношення до виконання функціональних обов'язків, що виразилось у неналежній організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в Чорноморському ВП, не попередженні 14.04.2017, 04.05.2017, 30.05.2017, 07.07.2017, 14.07.2017, 28,07.2017, 03.08.2017, 15.08.2017, 20.09.2017, 17.10.2017, 31.10.2017, 02.11.2017, 10.11.201,7 протиправних дій старшого сержанта поліції ОСОБА_4 і сержанта поліції ОСОБА_5, проведенні формальних інструктажів з останніми, невидані наказів про конвоювання обвинуваченого ОСОБА_6., допущенні вказаних працівників поліції до його конвоювання у неповному складі, невстановлені маршрутів конвоювання заарештованого та неналежній організації контролю за діями підлеглих під час виконання обов'язків, пов'язаних із конвоюванням спецконтингенту, що призвело до надзвичайної події, втечі обвинуваченого з-під варти, внесення відомостей до ЄРДР та притягнення працівників поліції до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 2, п. 6 ст. 12, ст. 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV, заступника начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_2 звільнити з посади.

Наказом № 4386 від 20.12.2017 року начальника Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_2 звільнено з займаної посади.

До позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади за порушення службової дисципліни, вимог статті 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, пунктів 1.16, 1.20, 1.36, 4.1, 5.22, 5.24.2, та 5.26. Інструкції з організації конвоювання затриманих і осіб, які тримаються під вартою в ОВС України, затвердженої наказом МВС України 20.01.2005 р. №60-дск (зі змінами), що виразились у безвідповідальному відношенні до виконання функціональних обов'язків, що виразилось у неналежній організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в Чорноморському ВП, не попередженні 14.04.2017, 04.05.2017, 30.05.2017, 07.07.2017, 14.07.2017, 28,07.2017, 03.08.2017, 15.08.2017, 20.09.2017, 17.10.2017, 31.10.2017, 02.11.2017, 10.11.2017 протиправних дій старшого сержанта поліції ОСОБА_4 і сержанта поліції ОСОБА_5, проведенні формальних інструктажів з останніми, невидані накат в про конвоювання обвинуваченого ОСОБА_6., допущенні вказаних працівників поліції до його конвоювання у неповному складі, невстановлені маршрутів конвоювання заарештованого та неналежній організації контролю за діями підлеглих під час виконання обов'язків, пов'язаних із конвоюванням спецконтингенту, що призвело до надзвичайної події, втечі обвинуваченого з-під варти, внесення відомостей до ЄРДР та притягнення працівників поліції до кримінальної відповідальності.

Не погодившись з наведеними висновками та застосованим дисциплінарним стягненням ОСОБА_2 звернувся з позовом про оскарження зазначеного Наказу.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію».

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові (ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Працівник поліції під час виконання службових обов'язків, зобов'язаний вживати заходів щодо припинення правопорушень, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, та не допускати вчинення таких дій зі свого боку, з метою зміцнення авторитету органів поліції та недопущення дискредитації органів поліції України.

Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов'язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Крім того, п. 1.16, 1.20, 1.36, 4.1, 5.22, 5.24.2, 5.26 «Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України», затвердженої наказом МВС України від 20.10.2005 року № 60 дск, передбачають, що для конвоювання затриманих і взятих під варту осіб призначається звичайний або посилений конвойний наряд, склад, вид та чисельність якого визначається начальником органу (командиром окремого підрозділу).

Для призначення конвойного наряду начальник органу внутрішніх справ (командир підрозділу) видає наказ.

Керівники органів внутрішніх справ (командири окремих підрозділів) наділені певними обов'язками з метою попередження виникнення надзвичайних подій під час конвоювання та мають забезпечити контроль за несенням служби з охорони й конвоювання затриманих і взятих під варту осіб.

Керівний склад органів внутрішніх справ, конвойних підрозділів міліції повинен здійснювати контроль за несенням служби нарядами безпосередньо на маршруті конвоювання.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відповідно до положень ст. 2, 5 Дисциплінарного статуту ОВС України, підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначено ст. 14 Статуту.

Так, відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Таким чином, службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника ОВС і його ставлення до вчиненого.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, склад якого включає суб'єкт, суб'єктивну сторону, об'єкт і об'єктивну сторону.

Суб'єктом дисциплінарного проступку, що виявлений за результатом проведення службовим розслідуванням, є, зокрема, ОСОБА_2, який перебуває у службових відносинах із Чорноморським ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та на якого поширювалися обов'язки передбачені нормами Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкції з організації конвоювання затриманих і осіб, які тримаються під вартою в ОВС України», затвердженої наказом МВС України від 20.01.2005 р. №60дск в силу службових обов'язків.

Об'єктом дисциплінарного проступку, що ставиться у вину позивачу, відповідно до наказу ГУНП в Одеській області № 4386 від 20.12.2017 р. є порушення вимог статті 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, пунктів 1.16, 1.20, 1.36, 4.1, 5.22, 5.24.2, та 5.26. Інструкції з організації конвоювання затриманих і осіб, які тримаються під вартою в ОВС України, затвердженої наказом МВС України 20.01.2005 р. № 60-дск.

Відповідно до оскаржуваного Наказу та висновку службового розслідування, порушення наведених норм виразилось у неналежній організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в Чорноморському ВП, не попередженні протиправних дій старшого сержанта поліції ОСОБА_4 і сержанта поліції ОСОБА_5, проведенні формальних інструктажів з останніми, невидані наказів про конвоювання обвинуваченого ОСОБА_6., допущенні вказаних працівників поліції до його конвоювання у неповному складі, невстановлені маршрутів конвоювання заарештованого та неналежній організації контролю за діями підлеглих під час виконання обов'язків, пов'язаних із конвоюванням спецконтингенту, що призвело до надзвичайної події, втечі обвинуваченого з-під варти, внесення відомостей до ЄРДР.

Надаючи оцінку складу проступку, вчинення якого поставлено у вину позивачу, суд враховує, що згідно з ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно зі ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до положень ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати.

Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

За правилами, визначені в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Наказом МВС України № 60 дек затверджено інструкцію з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України, розділ забезпечення контролю за несенням служби з охорони й конвоювання затриманих і взятих під варту осіб.

Відповідно до Інструкції для призначення конвойного наряду/начальник органу внутрішніх справ (командир підрозділу) видає наказ, де визначає: склад конвойного наряду та порядок підготовки для конвою відповідних документів, транспорту, необхідних засобів охорони, зв'язку й сигналізації, зброї, спорядження, шляхового забезпечення конвойного наряду і конвойованих, а також службових собак; завдання конвойного наряду, способи та строк їх виконання, порядок зв'язку з органом внутрішніх справ (конвойним підрозділом) і порядок взаємодії з іншими органами внутрішніх справ (у дорозі), особливі обов'язки конвоїрів; маршрут руху (основний, запасний), який не повинен перевищувати відстань у 200 км в один бік, та мого особливості;

Заявка посадових осіб, указаних у пункті 1.35, на ім'я начальника органу є підставою для виділення конвою, а заявка на ім'я начальника ІТТ, слідчого ізолятора - підставою для видачі конвою затриманих або взятих під варту осіб.

Керівники органів внутрішніх справ (командири конвойних підрозділів) з метою попередження виникнення надзвичайних подій під час конвоювання зобов'язанні: забезпечувати постійний контроль за станом охорони затриманих і взятих під варту осіб, удосконалювати його форми і методи; двічі на рік (у березні та листопаді) проводити комісійні обстеження технічного обладнання спеціальних автомобілів, приміщень судів, спецпалат, вживати заходів до усунення виявлених недоліків; постійно інформувати працівників конвойних підрозділів (нарядів) про особливості поведінки затриманих і взятих під варту осіб та їх наміри; розробляти плани дій особового складу на випадок надзвичайних подій, ускладнення обстановки або в особливих умовах; вивчати причини і умови, що сприяють надзвичайним подіям під час конвоювання, вживати заходів до їх усунення; організовувати взаємодію з усіх питань з іншими органами внутрішніх справ, прокуратурою, судами і органами охорони здоров'я; на час конвоювання затриманих і взятих під варту осіб за межі району (міста) виділяти резервний спеціальний наряд, визначати в кожному конкретному випадку склад, місце розташування та порядок його використання; проводити комплектування конвойних підрозділів (нарядів) найбільш підготовленими для несення служби, фізично розвинутими працівниками, що працюють в органах внутрішніх справ не менше одного року.

Організація контролю передбачає: призначення часу, місця (маршрути конвоювання, органи судової влади, спеціальні палати медичних закладів тощо) та мету перевірки; визначення складу групи перевіряючих, обов'язків кожного з них та методів перевірки.

Контроль за конвоюванням затриманих і взятих під варту осіб здійснюють: особи начальницького складу МВС України, ГУМВС, УМВС, УМВСТ - під час кожного інспектування підвідомчих органів внутрішніх справ і конвойних підрозділів міліції, а також за окремими планами;

Керівний склад органів внутрішніх справ, конвойних підрозділів міліції повинен здійснювати контроль за несенням служби нарядами безпосередньо на маршруті конвоювання.

Таким чином, судом першої інстанції було вірно визначено, що саме ОСОБА_2 повинен був контролювати роботу групи конвоїв, підстави конвоювання - реєстрація заявок у відділі поліції на етапування, видання наказу, щодо створення конвойної групи, інструктаж конвойної групи, тощо.

Наказом начальника ГУНП в Одеській області № 6 від 04.01.2017 року про належну організацію роботи ізоляторів тимчасового тримання та конвоювання затриманих і взятих під варту осіб підрозділами поліції ГУНП в Одеській області визначено:

Пунктом 1.2. Наказу передбачено, що у зв'язку із некомплектом в ізоляторах тимчасового тримання штатних посад чергових, покласти виконання їх обов'язків на старших інспекторів - чергових секторів реагування патрульної поліції відділів та відділень поліції відповідно до 2.1 Інструкції про роботи ІТТ, затвердженого наказом МВС України від 20.01.2005 № 60 дек.

19.04.2017 року керівництво Чорноморського ВП видало наказ № 5 від 19.04.2017, яким на виконання вимог наказу ГУНП № 6 від 04.01.2017 року, закріпило відповідальних працівників Чорноморського ВП за організацію роботи мобільних груп з числа співробітників СРПП Чорноморського ВП.

Пункт 1.6 - категорично заборонити конвоювання затриманих і взятих під варту осіб нарядами у неповному складі, залучити в конвой лише працівників, які пройшли відповідну підготовку, навчання та склали заліки.

Пунктом 1.9 визначено, що перед кожним конвоюванням затриманих і взятих під варту осіб до установ виконання покарань, на слідчі дії, судові засідання, охорони їх в спеціальних палатах закладів охорони здоров'я, видавати накази, в яких визначати склад працівників, які будуть залучатися до складу конвойних нарядів, та порядок підготовки відповідних документів.

Однак, виходячи із того, що головним завданням поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку; охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидія злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги, - чітке та неухильне дотримання особовим складом функціональних обов'язків, норм професійної підготовки набуває ще більшої ваги.

ОСОБА_2, склавши Присягу працівника Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народові, дотримуючись Конституції України та законів України, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки.

Приступивши до виконання своїх обов'язків на посаді заступника начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області з 23.03.2017 р. позивач взяв на себе ні тільки права, але і обов'язки заступника начальника, а отже мав усвідомлювати, що за їх порушення та/або невиконання він може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем була допущена безвідповідальність у виконанні своїх обов'язків. Допустивши не забезпечення належного контролю за організацією конвоювання затриманих і взятих під варту, не попередженні протиправних дій підлеглих (ОСОБА_4, ОСОБА_5.), проведенні формальних інструктажів з останніми, не виданні наказів про конвоювання, допущенні до конвоювання у неповному складі, не встановленні маршрутів конвоювання заарештованого, неналежній організації за діями підлеглих під час виконання обов'язків, пов'язаних із конвоюванням спецконтингенту, позивач допустив дисциплінарний проступок.

Накладене на позивача дисциплінарне стягнення є співмірним вчиненому дисциплінарному проступку, який привів до порушення вимог 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, пунктів 1.16, 1.20, 1.36, 4.1, 5.22, 5.24.2, та 5.26. Інструкції з організації конвоювання затриманих і осіб, які тримаються під вартою в ОВС, затвердженої наказом МВС України від 20.01.205 р. № 60дск.

Закон України «Національну поліцію», Дисциплінарний статут ОВС України, Присяга працівника Національної поліції України та інші нормативно-правові акти вимагають від кожного співробітника поліції строгого додержання Конституції України, діючого законодавства України, нормативних актів Національної поліції, інструкцій та порядків, які видаються в межах їх повноважень.

Апелянт вказує на те, що накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, відповідач не використав весь перелік можливих (менш) суворих дисциплінарних стягнень, проте, нормами Дисциплінарного статуту ОВС не передбачено обов'язку перед застосуванням більш суворого дисциплінарного стягнення накладати менш суворе.

Право вибору виду дисциплінарного стягнення відповідно до норм Дисциплінарного статуту ОВС належить особі, яка проводить службове розслідування, з урахуванням тяжкості проступку, обставин, за яких його скоєно, заподіяної шкоди, попередньої поведінки особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації.

Крім того, з урахуванням викладеного колегія суддів вважає хибними твердження апелянта про те, що не ознайомлення його з висновком службового розслідування є підставою для скасування спірного наказу.

Відповідно до вимог п. 6.3.5. «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затвердженої наказом МВС України №230 від 12.03.2013р.,: «За письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.». Як встановлено судом і не заперечувалось самим апелянтом, такий рапорт не подавався.

Інструкцією встановлено, що копії висновків за результатами службових розслідувань, під час проведення яких встановлені факти порушення особами РНС службової дисципліни і до винних ужито заходів дисциплінарного впливу, разом з копіями відповідних наказів начальниками структурних підрозділів МВС, органів та підрозділів внутрішніх справ протягом трьох днів з дати підписання наказу надсилаються до кадрових апаратів відповідно МВС, ГУМВС, УМВС, ВНЗ, науково-дослідних установ МВС для обліку, узагальнення та залучення до особових справ (п.9.3).

Доводи апелянта щодо порушення порядку ознайомлення із спірним наказом не підтверджені, оскільки ОСОБА_2 ознайомлений із наказом під підпис, а ознайомлення із цим же наказом інших осіб, яких він стосується не може вважатись оголошенням наказу та не порушує права позивача.

У рішенні «Пеллегрен проти Франції» від 08 грудня 1999 року, заява №28541/95 Європейський суд з прав людини надав автономне тлумачення терміну «Державна служба»«. З цією метою Суд запровадив функціональний критерій, що визначається характером обов'язків і функцій службовця. Ті, що обіймають посади, які передбачають виконання функцій, пов'язаних із забезпеченням загальних інтересів, або участь у здійсненні повноважень, наданих за публічним правом, наділені часткою суверенної влади держави. Отже, держава має законний інтерес вимагати від таких посадових осіб особливих відносин довіри і лояльності. З іншого боку, стосовно інших посад, які не містять такого аспекту «державного управління», цього інтересу немає (пункту 60,65 згаданого вище рішення).

Апелянт, займаючи посаду заступника начальника Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області у званні підполковника поліції, був пов'язаний обов'язком особливих відносин довіри і лояльності до держави в особі начальника ГУНП в Одеській області, зважувати все, що стосувалося виконання його професійних завдань та правових наслідків щодо його дій чи бездіяльності.

Всі права і обов'язки позивача чітко визначені у профільному Законі, були чинними на час подій у справі, а відтак надавали позивачу можливість передбачити наслідки своїх дій.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.