Справа № 812/272/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року справа №812/272/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів: Арабей Т.Г., Ястребової Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б.,

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі № 812/272/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.10.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати Податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2017 про збільшення суми грошового зобовязання з податків та зборів, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб на суму 20357899,82 грн., 15268319,22 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 10532770,94 грн. пені, а всього на суму 46158989,99 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 27.10.2017 за платежем військовий збір про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 1020,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач не мав правових підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства,за результатами якої прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Недотримання відповідачем встановленого податковим законодавством порядку проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною, як наслідок, неправомірними прийнятих за її результатами рішень.

Крім цього, сертифікатами ТПП України підтверджено позивачу з 14.04.2014 року наявність обставин непереборної сили (форс-мажору), внаслідок яких позивач не мав можливості належним чином обчислювати та сплачувати податки та інші обовязкові платежі, розраховувати показники податкової звітності, забезпечувати заповнення та подання достовірної податкової звітності та розрахунків у межах, установлених законом.

Також відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення всупереч вимогам Закону №1669, не звернув увагу на встановлення мораторію на проведення перевірок цим Законом.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №009914607 від 27.10.2017 відносно ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про збільшення суми грошового зобовязання з податків та зборів, в тому числі з податку на доходи фізичних осіб на суму 20357899,82 грн., 15268319,22 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), 10532770,94 грн. - пені, а всього на суму 46 158 989,99 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 27.10.2017 відносно ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» за платежем військовий збір про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 1020,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. В порушення приписів податкового законодавства позивача протягом періоду ІІ квартал 2015 року по ІV квартал 2016 року, здійснюючи нарахування та виплату доходів на користь фізичних осіб, не нараховував та не сплачував до бюджету військовий збір. Документальну позапланову невиїзну перевірку позивача було проведено з дотриманням вимог п.79.2 ст.79 ПК України тобто платника податків своєчасно повідомлено про проведення перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, з наданням копії наказу про перевірку, яке вручено позивачу 29.08.2017 року.

2. Наявність у платника податків сертифікатів не є підставою для нездійснення або здійснення не в повному обсязі сплати військового збору за правилами, відмінними від визначених податковим Кодексом.

3. Щодо мораторію на проведення перевірок, визначених Законами №1669 та №1726, то до Податкового Кодексу не вносилися зміни з цього питання, тому такий мораторій на позивача не розповсюджується.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати судове рішення, прийняте судом першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», ідентифікаційний код юридичної особи 37596090, є юридичною особою, зареєстровано виконавчим комітетом Свердловської міської ради Луганської області 23.06.2011 за № 0001333, місцезнаходження юридичної особи: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Гоголя, будинок 24 А (а.с.240-246). До 09.04.2014 місцезнаходженням ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» було: 94801, Луганська область, місто Свердловськ (Довжанськ), вулиця Енгельса, будинок 1.

З 10.04.2015 року ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» здійснило переміщення своїх органів управління з тимчасово непідконтрольної українській владі території на іншу територію України. (а.с.14-18 т.1)

ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» перебуває на податковому обліку в Дніпропетровському управлінні Офісу ВПП ДФС.

Як свідчать щоквартальні податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою №1ДФ (далі - податковий розрахунок за формою №1ДФ) за II квартал 2015 року по IV квартал 2016 року, товариством здійснено нарахування та виплати доходів на користь фізичних осіб.

Проте військовий збір з них взагалі або в повному обсязі не нараховано та відповідно не перераховано до бюджету, про що свідчать дані розділу II податкових розрахунків за формою № 1-ДФ (відсутні дані про нарахування та перерахування військового збору).

Однак, за даними розділу І податок на доходи з фізичних осіб утримувався, нараховувався та перераховувався до бюджету (а.с.33-34 т.1, файли на диску)

Відповідно даних інтегрованих карток платників у періоді з квітня 2015 року по грудень 2016 року військовий збір сплачувався не у повному обсязі (у день виплати доходів перераховувалось по 1 грн.), проте податок на доходи з фізичних осіб перераховувався у повному обсязі (а.с.38-41 т.1)

Наказом від 17.08.2017 № 1807, на підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України відповідачем призначено документальну позапланову невиїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині сплати військового збору за період квітень 2015 року грудень 2016 року. (а.с.19)

Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» повідомлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке отримано позивачем 29.08.2017 року) з наданням копії наказу від 17.08.2017 № 1807 (а.с.20-22 т.1)

За результатами перевірки складено акт від 04.10.2017 №122/28-50- 46-13-37596090 (а.с.23-37 т.1), яким товариству визначено порушення вимог пп. 168.1.1 п.168.1 ст.168, пп. «а» п.176.2 ст.176, пп.16 п.10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме: у періоді, що перевірявся, працівникам виплачувались доходи, нараховані (сплачені) у звязку з відносинами трудового найму, що належать до категорії заробітної плати та прирівняних до неї виплат. Однак, підприємством при здійсненні нарахування та виплати доходів на користь фізичних осіб, не нараховано та відповідно не сплачено до бюджету військовий збір.

Також ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» на порушення вимог пп. «б», «ґ» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України та п.3.1, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п3.5 ст.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, не дотримано встановлений порядок заповнення податкового розрахунку за формою №1ДФ, а саме, до податкового органу подано податкові розрахунки із недостовірними відомостями (без зазначення нарахованих та перерахованих сум військового збору за ІІ квартал 2015 року - IV квартал 2016 року).

За результатами перевірки Офісом ВПП прийняті податкові повідомлення-рішення 27.10.2017 № про збільшення позивачу грошового зобовязання за штрафною санкцією у розмірі 1020 грн., № про збільшення грошового зобовязання з військового збору за основним платежем - 20357899,82 грн., штрафною санкцією у розмірі 15268319,22 грн. та пенею - 10532770,94 гривень (а.с.42-47 т.1)

Крім цього, постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 року по справі №812/1569/17, яке набрало законної сили 12.06.2018 року, скасовано рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 року та відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про скасування наказу Офісу ВПП ДФС від 17.08.2017 року №1807 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», визнання протиправними дії Офісу ВПП ДФС щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині сплати військового збору за період з 01.04.2015 року по 31.12.2016 року. (а.с.53-61 т.2)

Зазначеним судовим рішенням встановлено, та не заперечується сторонами у цій справі, що Офісом ВПП ДФС були направлені запити про надання пояснень щодо несплати до бюджету військового збору та їх документальне підтвердження від 09.12.2016 року №2225/10/28-10-46-06, яке отримане позивачем 15.12.2016 року, від 13.03.2017 року №14285/10/28-10-46-06-09, яке отримане позивачем 20.03.2017 року, від 25.04.2017 року №23001/10/28-10-46-06-09, яке отримано позивачем 18.05.2017 року.

Як свідчать матеріали справи, листом від 17.03.2017 року позивачем надіслано листа податковому органу, в якому повідомлено про неможливість доступу до первинної документації, про надання до правоохоронних органів заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також про неможливість забезпечувати виконання податкових зобовязань в звязку з наявністю обставин непереборної сили. До листа надані сертифікати Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажорних обставин. (а.с.87-89 т.1)

Сертифікатами від 05.09.2014 року №2866,2874, виданими ТПП України підтверджено позивачу настання обставин непереборної сили з 14.04.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації; справляння та сплати податків та обовязкових платежів(а.с.96-97 т.1)

Суд першої інстанції задовольняючи позов, прийшов до висновку, що відповідач не мав належних повноважень на проведення документальної позапланової перевірки позивача з огляду на встановлений Законом №1669 мораторій на проведення таких перевірок. Як наслідок, є протиправними прийняті на наслідками перевірки податкові повідомлення-рішення. Крім цього, податковий орган не здійснив свій обовязок, визначений пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України, при проведенні документальної позапланової перевірки, тому не мав права приймати за її результатами спірні податкові рішення.

Оцінка суду.

Як визначено частиною2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі ПК України) органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

На підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

На підставі п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Як визначено п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Статтею 83 Податкового кодексу України передбачено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Таким чином, документальна невиїзна позапланова перевірка буде вважатися такою, що вчинена відповідно до закону за умови додержання одночасно наступних умов:

-виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

-прийняття керівником або іншою уповноваженою особою контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу;

-вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Матеріали справи свідчать, що на вимогу податкового органу надати пояснення щодо несплати протягом 2014-2016 років військового збору та невідображення в Податковому розрахунку за формою № 1-ДФ відомостей щодо оподаткування військовим збором, - позивачем такі пояснення надані не були.

Перевірка була призначена наказом Офісу ВПП ДФС від 17.08.2017 № 1807, який разом з повідомленням про проведення перевірки від 22.08.2017 року №61 були вручені ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» 29.08.2017 року.

Отже, суд погоджується з апелянтом, що податковий орган додержався одночасно всіх умов, які дають право контролюючому органу на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, тому підстави вважати цю перевірку протиправною відсутні.

Тому суд не приймає доводи позивача, що недотримання відповідачем порядку проведення перевірки призводить до визнання її незаконною, як наслідок, свідчить про неправомірність прийнятих за її результатами рішень, - оскільки податковим органом дотримано умови призначення та проведення перевірки.

Щодо застосування до спірних правовідносин норм Законів України №1669 та №1726 в частині мораторію на проведення перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Закону № 1669 органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб'єктів господарювання з високим ступенем ризику.

Аналіз викладеної норми доводить, що предметом заборони є перевірки щодо здійснення уповноваженими законами органами державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, до яких податкові правовідносини не належать, як з огляду на положення статей 1, 3, 4 Господарського кодексу України, так і з положень пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1726 встановлено, що на період проведення антитерористичної операції забороняється проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України суб'єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Заборона на проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання (в тому числі проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України) поширюється також на суб'єктів господарювання, які здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і які втратили первинну документацію щодо здійснення ними господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції; заходи державного нагляду (контролю) щодо діяльності суб'єктів господарювання, зазначених у пунктах 5 та 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, можуть здійснюватися у разі їх ліквідації (реорганізації) або за письмовою заявою таких суб'єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.04.2007 № 877 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 2 ст. 2 Закону № 877 визначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Таким чином, Закони №1669, №877, №1726 не можуть бути підставами правового регулювання спірних правовідносин, з огляду на системний аналіз статей 1, 5, 7 Податкового кодексу України, за якими серед загальних засад встановлення податків і зборів пунктом 7.3 статті 7 передбачено, що будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Оскільки норми наведених законів не відповідають встановленим Податковим кодексом України засадам, його положення не можуть застосовуватися у межах спірних правовідносин, з огляду на положення загально-правового принципу конкуренції загальної та спеціальної норми права.

Відтак, за своїм правовим навантаженням норми зазначених законів не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначений правовий висновок неодноразового викладався Верховним Судом в постановах від 10.04.2018 року у справі № 805/2210/17-а, від 04 вересня 2018 року у справі №805/3894/17-а, від 07 серпня 2018 року у справі №805/4013/17-а.

Суд вважає безпідставними посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 01 серпня 2018 року у справі №805/1739/17-а, в постанові від 08 травня 2018 року по справі № 812/1188/17, від 26 червня 2018 року у справі №812/981/16 та інших, оскільки в зазначених судових рішеннях надається висновок щодо застосування положень статті 6 Закону №1669 та регламентуються питання надання податкових пільг, а саме звільнення суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується з доводами апелянта про нерозповсюдження на позивача мораторію на проведення перевірок та вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо порушення податковим органом вимог Закону №1669 в частині дії мораторію на проведення перевірки позивача та, як наслідок, визнання з цих підстав протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Стосовно сертифікатів, які підтверджують наявність обставин непереборної сили та звільняють від відповідальності за порушення податкових обовязків суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.36.1 ст.36 ПК України податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

На підставі п. 36.4 ст.36 ПК України виконання податкового обовязку може здійснюватися платником податку самостійно або за допомогою представника чи податкового агента.

Як визначено п.36.5 ст.36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктами 18.1, 18.2 статті 18 ПК України встановлено, що податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з п.54.2 ст. 54 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

На підставі абз.2 п. 57.1 ст.57 ПК України податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пп.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

При цьому згідно з пп.168.1.5 п.168.1 ст. 168 ПК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами у періоді ІІ квартал 2015 року по ІV квартал 2016 року позивачем виплачувались працівникам доходи, нараховані (сплачені) у звязку з відносинами трудового найму, що належать до категорії заробітної плати та прирівняних до неї виплат.

Однак, підприємством при здійсненні нарахування та виплати доходів на користь фізичних осіб, не нараховано та відповідно не сплачено до бюджету військовий збір.

Тобто, позивачем порушено податковий обовязок нарахувати та сплатити до бюджету військовий збір за перевіряємий період.

Відповідно до п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобовязані подавати в строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається в разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. (..)

Подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податків в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом ІІ цього Кодексу.

Порядок заповнення і подання до органу Державної фіскальної служби України Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку визначено Порядком

заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 року, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за №111/26556 (далі Порядок)

Відповідно до пп.3.11 ст.3 Порядку у рядку «Військовий збір» загальна сума нарахованого доходу, загальна сума виплаченого доходу, загальна сума нарахованого військового збору та загальна сума перерахованого до бюджету військового збору відображаються у грошовій формі, вираженій у національній валюті (у гривнях з копійками).

Як свідчать надані позивачем до податкового органу Податкові розрахунки за формою №1ДФ, в них не зазначено нарахованих та перерахованих сум військового збору за ІІ квартал 2015 року - IV квартал 2016 року, що є порушенням вимог п.3.1, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п3.5 ст.3 Порядку.

Згідно до пп. 54.3.5 п. 54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити, зокрема, суму грошових зобовязань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агенту, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних , бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Оскільки позивачем за період ІІ квартал 2015 року 4 квартал 2016 року при здійсненні нарахування та виплати доходів на користь фізичних осіб, не нараховувався та не сплачувався до бюджету військовий збір, відповідачем правомірно, відповідно до вищезазначених вимог податкового законодавства, визначено підприємству суму грошового зобовязання несплаченого військового збору, та прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.10.2017 року № яким збільшено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на суму 20357899, 82 гривні.

При цьому є неприйнятними доводи позивача, що він звільняється від сплати податкових зобовязань з огляду на положення закону №1669, оскільки зазначеним законом не встановлено звільнення субєктів господарювання від сплати військового збору.

Згідно п.111.1 ст.111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна.

Як визначено п.111.2 ст.111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Таким чином, застосовані податковим органом до позивача спірними податковими повідомленнями-рішеннями штрафні (фінансові) санкції є фінансовою відповідальністю.

На підставі п.127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Аналіз вищевикладеного свідчить, що на платника податків, у тому числі і на податкового агента, покладається фінансова відповідальність за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Крім цього, п.119.2 ст.119 ПК України встановлена фінансова відповідальність у вигляді штрафу за неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку.

Тобто, спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 27.10.2017 року встановлена відповідальність позивачу, як платнику податків за невиконання, неналежне виконання податкових зобовязань, яка передбачена п.119.2 ст.119, п.127.1 ст.127 ПК України.

Статтею 10 Закону №1669 визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Сертифікатами від 05.09.2014 року №2866,2874, виданими ТПП України підтверджено позивачу настання обставин непереборної сили з 14.04.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків для подання податкової декларації; справляння та сплати податків та обовязкових платежів.

Проте, позивачем за період, що перевірявся, надавалась податкова звітність, зокрема податкові розрахунки сум доходу нарахованого, сплаченого на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою 1-ДФ, згідно з яким позивачем здійснювалось нарахування та виплата доходу найманим працівникам, з якого утримувався та сплачувався податок на доходи фізичних осіб та єдиний соціальний внесок.

Наявність у платника податків сертифікатів Торгово-промислової палати України, не надає підстав такому платнику не виконувати чи виконувати не у повному обсязі зобов`язань податкових агентів за правилами, що є відмінними від правил, визначених Податковим кодексом України.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачем здійснено зміну місцезнаходження з тимчасово окупованої території на територію, на якій здійснюють свої повноваження органи державної влади України, суд вважає незмістовним посилання позивача на наявність обставин непереборної сили з 14.04.2014 року щодо неможливості нарахування та сплати до державного бюджету військового збору за умови того, що у спірний період податок на доходи з фізичних осіб утримувався, нараховувався та перераховувався до бюджету.

Таким чином, податковим органом правомірно визначено позивачу спірними податковими повідомленнями-рішеннями штрафні (фінансові) санкції за невиконання (неналежного виконання) своїх податкових зобовязань.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення від 27.10.2017 року №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1020 грн, та податкового повідомлення-рішення від 27.10.2017 року № в частині визначення позивачу штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 15268319,22 грн та пені в розмірі 10532770,94 грн.

Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.п.1,3,4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно зясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі № 812/272/18 - задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі № 812/272/18 скасувати.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.10.2017 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 22 грудня 2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_3