Справа № 826/13755/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 грудня 2018 року № 826/13755/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Фонду державного майна України

про визнання протиправним та нечинним наказу від 17 травня 2018 року № 658,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

У серпні 218 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду державного майна України та просить суд визнати наказ від 17 травня 2018 року № 658 «Про затвердження Порядку ведення Єдиної бази даних звітів про оцінку» (далі - Порядок № 658) протиправним та нечинним, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що затвердженим Порядком № 658 не розкривається механізм дії модулю електронного визначення оціночної вартості та спосіб виконуваних у ньому розрахунків. Тобто, на думку позивача, модуль без вивчення об'єктивної сторони оціночної роботи виконує функції рецензента, не пропускаючи до реєстрації звіти про оцінку, які виходять за межі індикативних величин, що автоматично визначає звіт як недійсний.

Виконання рецензування у такий спосіб, за твердженнями позивача, не передбачений іншими чинними нормативно-правовими актами та обмежує його право на підприємницьку діяльність, а внесена до Порядку № 658 новела щодо встановлення правовідносин між суб'єктами оціночної діяльності та авторизованими електронними майданчиками порушує право вільного доступу до єдиної бази даних звітів про оцінку.

Крім того, новий порядок роботи модулю, на переконання позивача, має затверджуватися Кабінетом Міністрів України.

07 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, відповідною ухвалою визначено здійснювати розгляд суддею одноособово за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, надано відповідачу строку для подачі відзиву, доказів та документів, роз'яснено сторонам їхні права та обов'язки.

Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року зобов'язано відповідача не пізніше як за 7 днів до підготовчого засідання опублікувати оголошення про знаходження у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративної справи № 826/13755/18 за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання протиправним та нечинним наказу від 17 травня 2018 року № 658 «Про затвердження Порядку ведення Єдиної бази даних звітів про оцінку».

Відповідне оголошення розміщено відповідачем в газеті «Офіційний вісник України» № 74 за 2018 рік.

26 вересня 2018 року до суду надійшов відзив від відповідача, у якому, зокрема зазначається, що оскаржуваний нормативно-правовий акт розроблений, затверджений та зареєстрований на виконання вимог Податкового кодексу України, Законів України «Про Фонд державного майна України», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» з метою приведення у відповідність до законодавства України. При цьому, відповідач оцінює позовні вимоги як маніпулювання фактами та термінами, а насправді розроблений механізм модулю електронного визначення оціночної вартості відповідає Національним стандартам № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, оскільки Стандарт є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, та крім іншого модуль визначає оціночну вартість, що відповідно до Стандарту є вартістю, яка визначається за встановленим алгоритмом та складом вихідних даних. У задоволенні позову просить відмовити.

У підготовчому судовому засіданні 04 жовтня 2018 року оголошено перерву за неявкою позивача або його представника.

В засіданні 06 грудня 2018 року у зв'язку з надходженням від позивача заяви про розгляд справи за його відсутністю судом закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи.

В судовому засіданні 17 грудня 2018 року представник відповідача надав свої пояснення, судом досліджено докази, закінчено з'ясування обставин та перевірку їх доказами, заслухано промову відповідача в судових дебатах.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, врахувавши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про Фонд державного майна України» Фонд у межах своїх повноважень на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує Голова Фонду державного майна України.

Відповідно до статті 117 Конституції України нормативно-правові акти міністерств підлягають державній реєстрації в порядку, установленому законом.

Як вбачається із наявних у справі матеріалів, а також із змісту оскаржуваного наказу Фонду державного майна України від 17 травня 2018 року № 658, яким затверджено Порядок ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, він прийнятий на виконання вимог статті 172 Податкового кодексу України, статті 5 Закону України «Про Фонд державного майна України», статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», з метою приведення нормативно-правових актів Фонду у відповідність до законодавства України, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05 червня 2018 року за № 677/32129.

Отже, відповідач має необхідні повноваження на розроблення та видання наказів, які регулюють його діяльність, у тому числі з метою приведення нормативно-правових актів Фонду у відповідність з вимогами чинного законодавства України.

Позивач у позові стверджує, що оскаржуваний наказ є незаконним, таким, що не відповідає акту вищої юридичної сили, зокрема, що визначений порядок реєстрації звітів про оцінку в єдиній базі та відмови у реєстрації, застосування системи авторизованих електронних майданчиків, модуля електронного визначення оціночної вартості тощо, запроваджено Фондом безпідставно.

Водночас, оцінюючи спірні правовідносини, судом встановлено, що пунктом 172.3 статті 172 Податкового кодексу України (із змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» №2245-VІІІ від 07 грудня 2017 року дохід від продажу об'єкта нерухомості визначається виходячи із ціни, зазначеної в договорі купівлі-продажу, але не нижче оціночної вартості такого об'єкта, розрахованої органом, уповноваженим здійснювати таку оцінку відповідно до закону, та зареєстрованої в єдиній базі даних звітів про оцінку.

При цьому, єдина база даних звітів про оцінку - це інформаційно-телекомунікаційна система, до складу якої входять база даних та модуль електронного визначення оціночної вартості (з метою перевірки вартості об'єктів оподаткування, внесеної суб'єктом оціночної діяльності).

Єдина база даних звітів про оцінку забезпечує розміщення, створення, зберігання та оприлюднення всієї інформації про об'єкт нерухомості та його вартість (крім інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки), електронне визначення оціночної вартості, автоматичний обмін інформацією і документами з авторизованими електронними майданчиками та користування сервісами з автоматичним обміном інформацією, доступ до яких здійснюється за допомогою мережі Інтернет.

Згідно положень Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» порядок ведення єдиної бази даних звітів про оцінку затверджується Фондом державного майна України. Внесення інформації зі звітів про оцінку до єдиної бази даних звітів про оцінку здійснюється суб'єктами оціночної діяльності через авторизовані електронні майданчики. Авторизований електронний майданчик - це авторизована Фондом державного майна України інформаційно-телекомунікаційна система, яка має комплексну систему захисту інформації з підтвердженою відповідністю та забезпечує реєстрацію суб'єктів оціночної діяльності, розміщення, отримання і передавання інформації та документів (без попередньої ідентифікації суб'єкта оціночної діяльності) до єдиної бази даних звітів про оцінку з метою перевірки оціночної вартості об'єкта нерухомості, користування сервісами з автоматичним обміном інформацією, доступ до яких здійснюється за допомогою мережі Інтернет. Порядок авторизації електронних майданчиків затверджується спільним рішенням Фонду державного майна України та спеціально уповноваженого центрального органу влади з питань організації спеціального зв'язку та захисту інформації.

Єдина база даних звітів про оцінку повинна забезпечувати збереження та належний захист всієї інформації щодо об'єктів нерухомості, оціночна вартість яких визначається та перевіряється, можливість доступу до цієї інформації нотаріусів та контролюючих органів у межах їх повноважень.

Належний захист інформації забезпечується шляхом автоматичного обміну інформацією і документами між єдиною базою даних звітів про оцінку та авторизованими електронними майданчиками, які мають комплексну систему захисту інформації з підтвердженою відповідністю . Єдина база даних звітів про оцінку здійснює моніторинг звіту про оцінку на предмет відсутності порушень при його складані та у разі його повноти, правильності та відповідності, у тому числі відповідності оціночної вартості майна, майнових прав ринковим цінам, реєструє звіт про оцінку з присвоєнням йому унікального номера, після чого здійснюється автоматизована ідентифікація суб'єкта оціночної діяльності. У разі виявлення недоліків та/або порушень при складанні звіту про оцінку, у тому числі невідповідності оціночної вартості майна, майнових прав ринковим цінам, єдина база даних звітів про оцінку автоматично відмовляє в його реєстрації.

Суб'єкт оціночної діяльності, який не згоден з результатами перевірки оціночної вартості єдиною базою даних звітів про оцінку, має право протягом 10 днів звернутися до Фонду державного майна України із заявою про здійснення рецензування звіту про оцінку відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Фонд державного майна України розглядає таку заяву не більше п'яти днів.

Порядком № 658 визначено також, що звіт про оцінку, не зареєстрований у базі даних звітів про оцінку, без присвоєного унікального номера відповідно до вимог цієї статті є недійсним.

Під час посвідчення правочинів, для яких законодавством України передбачено отримання нотаріусом звіту про оцінку, нотаріус перевіряє реєстрацію такого звіту в єдиній базі даних звітів про оцінку та наявність присвоєного йому унікального номера.

Таким чином, аналіз змісту Порядку № 658 не дає підстав для висновку про його невідповідність нормам актів вищої юридичної сили, при цьому суд зазначає, що позивачем у позові не конкретизовано яким саме нормам та яких саме актів вищої юридичної сили не відповідає оскаржуваний наказ про затвердження Порядку №658.

У цьому ж зв'язку суд зазначає, що за твердженнями відповідача Порядок №658 прийнятий у межах Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, який є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності.

Крім того, обґрунтовуючи позов, позивач вказав, що прийняттям оскаржуваного наказу порушується принцип стабільності податкового законодавства, проте аналіз змісту Порядку № 658 не дає підстав для висновку, що він якимось чином змінює податкове законодавство, оскільки внесення відповідних змін до податкового законодавства не входить в обсяг компетенції Фонду державного майна України.

Судом встановлено також, що Методологічні засади ведення Єдиної бази, визначені Порядком № 658, яким встановлено механізм ведення Фондом Єдиної бази, реєстрації в ній звіту про оцінку майна, складеного для цілей обчислення доходу платника податку - фізичної особи від продажу (обміну) майна (крім випадків успадкування та/або отримання у дарунок майна, вартість якого оподатковується за нульовою ставкою), у випадках, передбачених Податковим кодексом України, розміщення, використання, зберігання в ній інформації зі звіту про оцінку майна та документів про нерухоме, рухоме майно та майнові права, а також механізм взаємодії єдиної бази даних звітів про оцінку з авторизованими електронними майданчиками.

Пунктом 7 розділу І Порядку № 658 встановлено, що держателем Єдиної бази є відповідний структурний підрозділ Фонду державного майна України з питань регулювання оцінки майна та професійної оціночної діяльності, а саме: Департамент оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності Фонду. Функції держателя визначені пунктом 2 розділу ІІ Порядку №658.

Пунктом 7 розділу І Порядку №658 визначено, що адміністратором Єдиної бази є відповідний структурний підрозділ Фонду з питань інформаційних технологій, а саме - Департамент моніторингу, прогнозування та інформаційних технологій. Функції адміністратора визначені пунктом 2 розділу ІІ Порядку №658.

Єдину базу з модулем електронного визначення оціночної вартості подібного до об'єкта оцінки майна введено в експлуатацію з 18 липня 2018 року відповідно до пункту 5 оскаржуваного наказу а також наказу Фонду від 18 липня 2018 року № 962.

Отже, процедуру реєстрації оскаржуваного наказу, а також процедуру введення в експлуатацію Єдиної бази даних звітів про оцінку не порушено.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що звертаючись до суду з вимогами про скасування нормативно-правового акту, позивач не обґрунтував у достатній мірі яким саме чином оскаржуваним наказом порушуються його права на здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) рішення:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши обставини справи на предмет дотримання відповідачем положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що приймаючи та реєструючи оскаржуваний наказ від 17 травня 2018 року № 658 «Про затвердження Порядку ведення Єдиної бази даних звітів про оцінку» Фонд державного майна України діяв на підставі та у межах своїх повноважень, які використовувалися з метою, з якою такі повноваження надані, добросовісно та розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Суд, крім іншого вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у даній справі доведено у повній та достатній мірі законність та правомірність оскаржуваного наказу від 17 травня 2018 року № 658 «Про затвердження Порядку ведення Єдиної бази даних звітів про оцінку»

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб'єкта владних повноважень лише при задоволенні адміністративного позову. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №47495 від 23 серпня 2018 року. Проте, відшкодуванню такі витрати не підлягають, оскільки судом позовні вимоги не задовольняються.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання протиправним та нечинним наказу від 17 травня 2018 року № 658 - відмовити.

Підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, тел. НОМЕР_1, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач: Фонд державного майна України, адреса: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, будинок 18/9, , тел. +85.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.12.2018 року.

Суддя В.І. Келеберда