Справа № 460/2896/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2018 року м. Рівне №460/2896/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з врахуванням частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01.10.2018. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії. Вказує, що звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідач відмовив йому в здійсненні такого перерахунку. Вказану відмову позивач вважає протиправною, що і стало підставою для звернення до суду. З огляду на наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дійсно передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85% заробітку. При цьому, відповідачем не заперечується право позивача на здійснення перерахунку його пенсії з урахуванням вказаних положень законодавства, однак в разі проведення такого перерахунку розмір його пенсії зменшиться. Також, відповідач зазначив, що 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.12.2017 №2148-VII, яким норму ч.2 ст.56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами та цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування"». Таким чином, на думку відповідача, відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачу. На підставі вищенаведеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення серії А №449115, виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 01.03.2004 (а.с.8).

Позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група), захворювання якого повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з розпорядженням відповідача №112684 від 11.10.2018 загальний стаж роботи позивача складає 29 років (а.с.12).

03.10.2018 позивач засобами поштового звязку надіслав відповідачу заяву про перерахунок пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вказане не заперечується сторонами згідно зі змістом позовної заяви та відзиву.

Листом від 19.10.2018 за №2624/С-185 відповідач повідомив позивачу, що 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.12.2017 №2148-VII, яким норму ч.2 ст.56 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» доповнено словами та цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування"». Таким чином, відповідач вказав на відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу. При цьому, відповідачем не заперечувалося право позивача на здійснення перерахунку його пенсії з урахуванням ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, як зазначив відповідач у листі, такий перерахунок є невигідним позивачу, оскільки в разі його проведення розмір пенсії останнього зменшиться.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058), який набрав чинності 01.01.2004.

Статтею 15 Закону №1058 передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Також, ч.2 ст.27 Закону №1058 встановлено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Пунктом 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону №796 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Аналіз вказаних вище правових норм дозволяє прийти до висновку, що законодавцем надано право особі обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом №1058, або спеціальним Законом №796.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку

При цьому, слід зазначити, що починаючи з впровадженням в Україні пенсійної реформи, тобто з 01.01.2004, призначення та перерахунок пенсій особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції є неможливим лише на підставі Закону №796 без врахування положень Закону №1058.

Застосування окремих положень Закону №1058, на переконання суду, не є перешкодою до застосування положень Закону №796 при обрахунку пенсії вказаній категорії осіб.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону №796, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 в справі №560/675/17.

Суд звертає увагу, що сторонами не заперечується той факт, що позивач отримує пенсію по інвалідності як особа, захворювання якої повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, за нормами Закону №796. Тобто, позивач фактично обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом №796.

Крім того, матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та має стаж роботи понад 15 років, а тому він має право на збільшення розміру пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону №796.

Більше того, суд зауважує, що у відзиві на позовну заяву відповідачем також не заперечується право позивача на отримання вказаного збільшення до пенсії.

При цьому, посилання відповідача у листі від 19.10.2018 за №2624/С-185 та відзиві на позовну заяву на те, що з 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон №2148), яким у статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пункт 2 доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування"», суд вважає безпідставним та необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що пенсія по інвалідності позивачу призначена з 2001 року, Законом №2148 пункт 2 статті 56 Закону №796 доповнено з 11.10.2017, а відтак вказані зміни, на переконання суду, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, що виникли значно раніше ніж Закон №2148 набрав чинності.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням положень ч.2 ст.56 Закону №796 є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.44 Закону №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 4 статті 45 Закону №1058 визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, днем звернення за призначенням (перерахунком) пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно із змістом позовної заяви та відзиву сторонами не заперечується, що заява про перерахунок пенсії була надіслана позивачем відповідачу засобами поштового звязку 03.10.2018. А тому, суд прийшов до висновку про необхідність зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивача починаючи з 01.10.2018, тобто з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, оскільки відповідну заяву надіслано ним до 15 числа вказаного місяця.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у позовній заяві позивачем заявлено лише вимогу зобовязального характеру.

Однак, статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, в тому числі шляхом визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Статтею 245 КАС України також встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Оскільки, судом встановлений факт наявності бездіяльності з боку відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії позивачу з урахуванням вимог ч.2 ст.56 Закону №796, то суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинення певних дій.

Підсумовуючи вище наведене в його сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення в повному обсязі.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу змісту вказаної норми права слідує, що застосування даного виду судового контролю є правом суду, яким він може скористатися після ухвалення судового рішення.

Враховуючи зміст спірних правовідносин та стадію судового розгляду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування даного заходу судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат згідно з ст.139 КАС України відсутні, оскільки у відповідності до п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач був звільнений від спати судового збору за подання даного позову до суду.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Зобовязати Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, починаючи з 01 жовтня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (34400, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (34300, Рівненська обл., смт. Володимирець, вул. Соборна, 28, ).

Повний текст рішення складений 26 грудня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.