Справа № 310/1233/17 (2-а/310/61/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

26 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 310/1233/17 (2-а/310/61/17)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року, (суддя суду першої інстанції Крамаренко А.І.), прийняту у відкритому судовому засіданні в м.Бердянськ, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради, виконавчого комітету Бердянської міської ради, треті особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, Акціонерне товариство «Ощадбанк», про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну адресу допомогу,-

в с т а н о в и в :

02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила: визнати дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги у відповідності до Порядку, встановленого постановою КМУ від 01.10.2014 року протиправними, зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради призначити та виплатити позивачу адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття затрат на проживання , в т.ч. на оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з 31 серпня 2016 року.

В обґрунтування адміністративного позову позивач посилалась на порушення відповідачем вимог законодавства при відмові в призначенні їй адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним рішення комісії з питань призначення / відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області №31від 27.01.2017 року в частині відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1, зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі для оплати житлово-комунальних послуг з 12 січня 2017 року по 20 лютого 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позову та прийняти в цій частині нову постанову про задоволення позовних вимог, постанову суду першої інстанції в частині задоволених вимог просить залишити в силі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач 31.08.2016 року в супроводі свого законного представника матері ОСОБА_3 звернулась до уповноваженого Банку «Ощадбанк», для відкриття у встановленому порядку рахунку для проведення виплат допомоги як внутрішньо переміщеної особи, саме з цього дня на думку позивача, їй повинна бути призначена та виплачена адресна допомога як внутрішньо переміщеній особі на покриття витрат на проживання, оплати номінально-житлових послуг.

Від відповідачів на адресу суду надійшли відзови на апеляційну скаргу, в яких вони просять оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вказують на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Від позивача та третьої особи-1 на адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи в їх відсутність.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзовів на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, та з 01.09.2016 року є студенткою денного відділення ВСП «Бердянський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету, що підтверджується довідкою з місця навчання від 21.02.2017 р. за №35/17. Проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

31.08.2018 р. позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про надання їй адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.

Позивач також звернулась до банку для відкриття у встановленому порядку поточного рахунку.

Позивачу було відмовлено у виплаті щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі з причин порушення порядку звернення за її призначенням відповідно до рішення Комісії по питанням призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області №24 від 30.11.2016 року, про що ОСОБА_1 видано рішення про відмову в призначенні виплат від 14.12.2016 року.

12.01.2017 року Службою у справах дітей було подано заяву про призначення ОСОБА_1 адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.

27.01.2017 р. рішенням комісії по питанням призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області №31 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги.

Вважаючи відмови в призначенні їй адресної допомоги необґрунтованими, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача в призначенні ОСОБА_1 адресної допомоги від 27.01.2017 року є необґрунтованою. Також, суд зазначив, виплати позивачу слід проводити з 12.01.2017 року - дати звернення Служби у справах дітей за призначенням адресної допомоги позивачу як внутрішньо переміщеної особи.

Розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, а підстави для його скасування - відсутні з огляду на наступне.

Так, встановлені обставини справи свідчать, що 31.08.2017 року ОСОБА_1 було особисто подано до Управління парці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради заяву про призначення щомісячної адресної допомоги .

Позивачу було відмовлено в призначенні адресної допомоги, у зв'язку з порушенням нею порядку подання відповідних документів.

Так, Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою КМУ №505 від 10 жовтня 2014 року.

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до п. 2 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім'ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

Відповідно до п. 3-2 Порядку, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин, якщо дитина переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції або населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, без супроводу батьків або осіб, які їх замінюють, грошова допомога виплачується їй за зверненням:

- баби, діда, повнолітніх сестри, брата, мачухи, вітчима, які безпосередньо здійснюють догляд за дитиною без спеціальних на те повноважень;

- інших осіб, яким батьки передали дитину на виховання, - у разі надання заяви батьків щодо отримання такої допомоги, справжність підпису на якій має бути засвідчена нотаріально;

- служби у справах дітей, якщо: дитина влаштована до професійно-технічного або вищого навчального закладу та проживає у його гуртожитку.

Встановлені обставини справи, свідчать, що позивач як дитина, що влаштована Відокремленого структурного підрозділу «Бердянський коледж» Таврійського державного аграрного університету та є внутрішньо переміщеною особою, не мала права самостійно звертатись за призначення адресної допомоги, адресна дорога їй могла бути призначена лише за зверненнями Служби у справах дітей.

Отже, звернувшись до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області 31.08.2016 року із заявою про призначення адресної допомоги особисто, позивачем було порушено визначений п. 3-2 Порядок звернення за відповідною допомогою, відтак позивач не набула й права на призначення допомоги згідно заяви від 31.08.2016 року.

Суд зазначає, Порядком затвердженим Постановою КМУ№505, на заявника, що має намір отримати допомогу як внутрішньо переміщена особа, покладено низку обов'язків, зокрема й дотримання порядку звернення до органів УПСЗН, дотримання яких надає особі право правомірного очікування позитивного вирішення поданої заяви.

Необхідність дотримання і забезпечення принципу правомірних (законних) очікувань підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (далі Конвенція) велика увага акцентується на дотриманні державою принципу "правомірних або законних очікувань" та захисту прав людини через призму цього принципу.

Суд зазначає, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено захист "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною права власності. Правомірні очікування виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона має всі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей.

Як вже зазначалось, позивач подаючи заяву про призначення допомоги від 31.08.2016 року особисто не звернула уваги на те, що вона не може бути суб'єктом звернення із відповідною заявою, у зв'язку з чим, не дотримала порядку звернення із заявою про призначення їй адресної допомоги, та не набула права на задоволення поданої заяви.

В подальшому, 12.01.2017 року заяву про призначення адресної допомоги позивачу було подано вже Службою у справах дітей, саме з 12.01.2017 року позивач набула і права на призначення їй адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі.

Доводи позивача про те, що при поставленні її на облік як внутрішньо переміщеної особи, а також при зверненні до уповноваженого банку для відкриття відповідного рахунку її супроводжувала матір, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не стосуються предмету доказування у даній справі, оскільки як вже зазначалось, заяву про призначення адресної допомоги, в порушення п. 3-2 Порядку подано позивачем, як внутрішньо переміщеною дитиною, особисто, а не її матір'ю.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що матір позивача ОСОБА_3 також є внутрішньо переміщеною особою, та прибула із зони проведення антитерористичної операції разом із донькою. Той факт, що матір позивача можливо супроводжувала її до певних установ при взятті ОСОБА_1 на облік та відкриття рахунку у банку не може вважатись доказом того, що ОСОБА_1 має статус дитини, що перемістилася з зони проведення АТО разом з обома чи з одним з батьків.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстави для зімни або скасування постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 316,ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 липня 2017 року у справі №310/1233/17 2а/310/61/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сил из моменту проголошення є остаточною та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 26.12.2018р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук