Справа № 0240/3135/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 грудня 2018 р. Справа № 0240/3135/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Савелової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки акта інспекційного відвідування, на підставі якого прийнята оспорювана постанова, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Ухвалою суду від 11.09.2018 судом відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 12.09.2018 позовну заяву залишено без руху та надано стороні позивача час на усунення виявлених судом недоліків.

Ухвалою від 24.09.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Також, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (відзив). Призначено підготовче судове засідання на 23.10.2018.

В підготовчому судовому засіданні 23.10.2018 судом оголошено перерву до 19.11.2018.

Ухвалою суду від 19.11.2018, за наслідком поданого представником позивача в судове засідання клопотання, судом вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваною постановою.

Також, в підготовчому судовому засіданні 19.11.2018 судом оголошено перерву до 17.12.2018.

Ухвалою від 17.12.2018, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та, за згодою сторін, призначено розгляд справи по суті у той само день після закриття підготовчого провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив (вх. №53174 від 19.11.2018) та усних поясненнях наданих під час судового розгляду справи.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву (вх. №47062 від 23.10.2018). Зокрема вказала, що інспектори здійснювали спробу проведення інспекційного відвідування позивача, проте не були допущені до перевірки, також перевіряючим не було надано у визначені строки необхідних документів. Позивач не виконав такої вимоги, внаслідок чого, до останнього застосовано штраф на порушення законодавства про працю.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 17.12.2018 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, встановив наступне.

У відповідності до відомостей з ЄДРПОУ ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) має статус фізичної особи-підприємця, (Дата реєстрації: 08.12.2003; Дата запису: 18.10.2012; Номер запису: 2 004365). Місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1.

09.07.2018 Управлінням Держпраці у Вінницькій області видано наказ № 716-о про проведення інспекційного відвідування в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_2" (смт. Піщанка) з питань додержання законодавства про працю (а.с. 8). Також визначено, що відповідне інспекційне відвідування повинно бути проведено в період з 10.07.2018 по 31.07.2018.

На підставі вказаного наказу, відповідачем видано направлення на інспекційне відвідування від 09.07.2018 за № 2772/04-03 з питань контролю за додержанням законодавства про працю, проведення якого установлено з 10.07.2018 по 31.07.2018 (а.с. 9).

На викоання наказу та направлення, головним державним інспектором праці Управління Держпраці у Вінницькій області ОСОБА_4 18.07.2018 було здійснено спробу провести інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3, а саме магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2", який знаходиться за адресою АДРЕСА_2, щодо додержання позивачем законодавства про працю при оформленні трудових відносин з найманими працівниками.

Підставою для проведення інспекційного відвідування слугував лист Управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА від 26.06.2018 № 03-05/895 щодо використання праці неоформлених працівників ФОП ОСОБА_3 (а.с. 85).

В подальшому, 18.07.2018 відповідачем було здійснено спробу проведення інспекційного відвідування позивача, за наслідками чого складено акт про не можливість проведення інспекційного відвідування № ВН1221/202/НП (а.с. 10-11) та сформовано вимогу про надання/поновлення документів № ВН1221/202/НД (а.с. 12).

Як свідчать записи в окреслених документах, останні були направлені керівнику об'єкта перевірки (позивачу) рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення, з підстав неможливості їх вручення особисто позивачу.

В свою чергу, 26.07.2018 представником позивача на офіційну електронну адресу відповідача були надіслані зауваження про усунення порушень.

Також, 26.07.2018 посадовою особою відповідача складено акт про неможливість проведення невиїзного інспектування ФОП ОСОБА_3 № ВН 1221/202НП, у зв'язку з не виконанням вимоги про надання документів.

15.08.2018 Управлінням Держпраці у Вінницькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № №ВН1221/202/НП-ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 372 300,00 грн. (а.с. 16-17).

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, вважаючи її такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулося до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та наданих у справу доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці) (п.1).

Згідно з п.7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100, територіальним органом Держпраці на території Вінницької області є Управління Держпраці у Вінницькій області.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення №96).

Правові та організаційні засади проведення державного нагляду (контролю) визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та регулюється Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом;

- неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Відповідно до положень ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає відповідний наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, і предмет перевірки, та на підставі якого оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, що підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. Перед початком перевірки суб'єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред'являють керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб'єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.

При цьому, плановий чи позаплановий захід щодо суб'єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником (ч.11 ст.4 Закону №877-V).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп.3); за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю (пп.5).

Згідно з п. 11 Порядку №295, в якому зазначено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, окрім іншого:

- під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

- ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги.

Пунктом 16 Порядку №295 встановлено, що у разі створення об'єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об'єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об'єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Згідно п. 18 Порядку у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об'єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Вимога інспектора праці про надання об'єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов'язковою для виконання (п. 12).

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи та отриманих від представників сторін пояснень суд встановив, що 18.07.2018 о 10:30 год., під час спроби здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), а саме магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, було встановлено відсутність об'єкта або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування).

Як вбачається з матеріалів перевірки, предметом останньої було визначено «додержання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин». Згідно відомостей зазначених в Наказі та направленні на перевірку, а також Акті від 18.07.2018 адресою об'єкта перевірки вказано: АДРЕСА_2. Разом з тим, згідно відомостей, зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

Згідно положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мін'юсту України від 29 липня 1993 року № 58 трудові книжки та їх дублікати

Пунктом 1.5. Інструкції визначено, що питання, пов'язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників".

Згідно ч. 3 Постанови КМУ №301, трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб'єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що первинна документація пов'язана з працевлаштуванням працівників знаходиться на зберіганні у керівника підприємства або в уповноваженої нею особи.

Отже відсутність позивача на час проведення перевірки за адресою АДРЕСА_2, а також не виявлення первинних документів за вказаною адресою, за умови, що позивач, як керівник відповідного магазину, згідно відомостей ЄДР зареєстрований за іншою адресою, за якою відповідно й повинні знаходитись на зберіганні вказані документи не викликає у суду зауважень, та не свідчить про вчинення позивачем перешкод у проведенні інспектування.

При цьому, як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, при проведенні перевірки магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2" інспектором у присутньому на об'єкті працівнику (продавцю) було запропоновано надати документи на підтвердження належного оформлення трудових відносин між нею та позивачем. Разом з тим, відповідна особа витребуваних документів інспектору не надала вказавши при цьому, що останні перебувають на зберіганні у позивача.

З огляду на відсутність об'єкту відвідування або уповноваженої ним особи за місцем здійснення діяльності, а також документації, що належить перевірці, посадовою особою відповідача було складено акт про не можливість проведення інспекційного відвідування № ВН1221/202/НП. У зв'язку з неможливістю особистого вручення, на виконання п.п. 2 п. 11, п.12, п. 18 Порядку відповідачем на адресу місця реєстрації позивача було надіслано вимогу про надання/поновлення документів № ВН1221/202/НД, в якій інспектор у строк до 11 год. 00 хв. 26.07.2018 за адресою АДРЕСА_3 вимагала надати наступні документи: свідоцтво про державну реєстрацію, витяг, заяви працівників про прийняття, накази про прийняття, повідомлення ДФС, табеля обліку робочого часу, документи по нарахуванню та виплаті заробітної плати.

Однак, в подальшому, 26.07.2018 відповідачем було складено акт про неможливість проведення невиїзного інспектування ФОП ОСОБА_3 № ВН 1221/202НП.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, підставою для прийняття акту слугували судження інспектора праці ОСОБА_4 про те, що позивач своїми діями/бездіяльністю про невиконання позивачем створила перешкоду державному інспектору праці в частині не надання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин.

Суд критично оцінює відповідні судження посадової особи відповідача, які лягли основу акту від 26.07.2018 з огляду на наступне.

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, вказану вище вимогу позивач (її представник) отримала лише 25.07.2018. Таким чином, враховуючи, що лише за день до спливу визначеного у вимозі строку на подання витребуваних документів позивачу стало відомо про існування відповідного рішення суб'єкта владних повноважень, та зважаючи на те, що належне оформлення відповідних документів потребувало часу, представник позивача 26.07.2018, за дорученням ФОП ОСОБА_3, направила на офіційну електронну адресу відповідача у зауваження про усунення порушень, в яких, окрім іншого, просила надати додатковий строк позивачу або її представнику для представлення необхідних документів до Управління Держпраці у Вінницькій області, повідомивши відповідні дату та час.

Дані обставини знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а саме роздруківкою інформації поштової скриньки представника позивача (а.с. 13) та не заперечувалась представником відповідача в судовому засіданні.

Також, як пояснила представник позивача, не дочекавшись будь-якої відповіді про результати розгляду зауважень від 26.07.2018, на адресу відповідача нею, як представником, 02.08.2018 було надіслано пакет документів, що вимагався згідно Вимоги від 18.07.2018. На підтвердження вказаних обставин позивачем до матеріалів справи було додано квитанцію від 02.08.2018 про оплату поштового відправлення, а також опис надісланих відповідачу документів (а.с. 20).

Таким чином, наведені обставини свідчать, що з боку відповідача були вчинені всі залежні від неї дії спрямовані на виконання вимоги відповідача та проведення відповідного інспектування, однак з незалежних від неї причин, у встановлений строк не змогла надати витребувані матеріали.

Однак, як було встановлено судом вище, відповідач залишив позаувагою клопотання представника позивача про надання їй часу для пред'явлення витребуваних документів, та склав відповідний акт про неможливість проведення невиїзного інспектування ФОП ОСОБА_3, що в подальшому призвело до застосування до позивача штрафної санкції передбаченої абзацом 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Також суд надаючи оцінку оскаржуваній постанові враховує, що, як вже було встановлено судом вище, всі документи, які вимагалось надати до перевірки, позивачем були надіслані на адресу відповідача засобами поштового зв'язку ще 02.08.2018, що знайшло своє підтвердження відповідними доказами, однак останні були залишені суб'єктом владних повноважень позаувагою під час вирішення питання про накладення на позивача штрафних санкцій. Також відповідний пакет документів було додано до матеріалів справи (а.с. 65-78).

Слід зазначити, що абз. 7 ч. 2 ст. 265 КЗпП України передбачає, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини (недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні), при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини. - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення

Водночас, загальні правила застосування відповідальності до суб'єкта господарювання встановлені частиною 1 цієї статті, згідно якої посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством у випадку, якщо вони винні у порушенні законодавства про працю.

Тобто вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння. При цьому формами вини є умисел та необережність.

В даному випадку, під час розгляду справи відповідачем не доведено існування в діях позивача умислу щодо недопущення посадових осіб до проведення перевірки, в той час як стороною позивача надано належні та допустимі докази, які навпаки засвідчують факт намагання ФОП ОСОБА_3 виконати вимоги відповідача, викладених в вимозі від 18.07.2018. Крім того, перебування позивача та уповноваженої нею особи не на об'єкті, який мав бути перевірений згідно Наказу від 09.07.2018, з огляду на те, що останні не були повідомленні про її проведення, також не доводить вини позивача у створенні перешкод у проведенні відповідної перевірки

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для застосування штрафної санкції передбаченої абзацом 7 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні), оскільки факт не допуску а також створення перешкод у проведенні інспектування не був підтверджений в ході судового розгляду справи.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суд не зобов`язаний детально вивчати всі аргументи, на які посилається позивач, якщо такі аргументи не стосуються предмету спору.

Стосовно інших посилань позивача, то суд такі оцінює критично з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховано, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, частина 2 статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Так, перевіряючи оспорюване рішення суб'єкта владних повноважень відповідно до закріплених у ч.2 ст.2 КАС України критеріям, суд дійшов висновку, що таке рішення прийняте не обґрунтоване, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності прийняття оспорюваної постанови, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Вінницькій області про накладення штрафу від 15 серпня 2018 року за №ВН1221/202/НП-ТД-ФС, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 372 300,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) витрати в розмірі 6113,11 грн. (шість тисяч сто тринадцять гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1; адреса для листування: вул. Комарова, 64а, м. Кропивницький, 25009, РНОКПП НОМЕР_1);

Управління Держпраці у Вінницькій області (вул. Магістрацька, 37, м. Вінниця, 21050, ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 26.12.2018

Суддя /підпис/ Жданкіна Наталія Володимирівна

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: