Справа № 808/3923/17
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а їн и

12 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/3923/17

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2018 р. (головуючий суддя Татаринов Д.В., дата складання повного тексту 24.07.2018)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася 14.12.2017 року з позовом до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської про визнання протиправним та скасування рішення щодо скасування реєстрації місця проживання. Просила визнати протиправним рішення відповідача від 27.02.2017 року про скасування її місця реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що в 1996 року вона отримала ордер №49 на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1 , та вселилась у вказану квартиру, сплачувала комунальні платежі, хоча місце реєстрації залишалося старе, оскільки вона доглядала за престарілими батьками їй доводилося проживати за двома адресами. Після смерті батьків позивач вирішила у 2017 році зареєструватися у квартирі, що вказана в ордері. 25 січня 2017 року відповідачем було проведено реєстрацію. Проте на початку березня 2017 року позивач отримав від відповідача Повідомлення про скасування реєстрації місця проживання.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2018 р. позов задоволено.

Визнано противоправним скасування реєстрації місця проживання позивача у квартирі АДРЕСА_1 департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 27 лютого 2017 року та скасовано рішення відповідача № 6/3/04-33 від 27 лютого 2017 року про скасування реєстрації місця проживання і зобов`язано відповідача надіслати інформацію до Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що перелік підстав для реєстрації місця проживання та скасування реєстрації місця проживання є вичерпним, підстава, на яку послався відповідач, скасовуючи реєстрацію місця проживання не передбачена нормами законодавства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позову. Вважає, що оскаржуване рішення прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначила, що 25 січня 2017 року позивач звернувся до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з заявою про реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Документом, що підтверджує право на проживання в житлі позивачем було подано ордер від 12 січня 1996 року №49. Відповідач зазначає, що працівником Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради була здійснена реєстрація позивача на підставі поданих ним документів, проте, відповідач вважає, що працівник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради здійснив таку реєстрацію з порушеннями вимог чинного законодавства. А саме ордер дійсний протягом 30 днів, та оригінал ордеру не залишається у громадянина, а здається до відповідного підприємства, установи, організації, яка укладає з ним договір найму, який є підставою користування жилим приміщенням. Вказує, що при перевірці виявлено та встановлено, що ордер, поданий позивачем, є простроченим (недійсним), отже реєстрація місця проживання позивача була вчинена з порушенням вимог законодавства, томі підлягала скасуванню.

Позивачем надано до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те що, з 1996 року на підставі виданого їй ордеру проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , сплачує оплачує житлово-комунальні послуги та незаконно позбавлена права бути в ній зареєстрована.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою №281/3/04-20 про зняття з реєстрації місця проживання з АДРЕСА_3 , та одночасно з заявою №190/3/04-16 про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

25 січня 2017 року позивача знято з реєстрації місця проживання з АДРЕСА_3 та зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 .

Разом із вищевказаними заявами позивачем до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради були також подані:

-паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 19 вересня 2007 року;

- квитанцію від 25 січня 2017 року №164 про сплату адміністративного збору у сумі 13,60 грн.;

- ордер на житлове приміщення від 12 січня 1996 року №49 Серія К за адресою: АДРЕСА_2 .

27 лютого 2017 року Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради прийнято рішення №6/3/04-33 «Про скасування зняття з реєстрації місця проживання та реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Позивачу надіслано повідомлення про скасування реєстрації місця проживання від 27 лютого 2017 року.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до Виконавчого комітету Запорізької міської ради зі скаргою.

Запорізька міська рада надала відповідь №01/01-10/1075 від 25 липня 2017 року, в якій зазначено про відсутність в діях працівників департаменту реєстраційних послуг порушень вимог закону, а скасування реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , - відбулося відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, Житлового кодексу України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV, Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» від 11 грудня 1984 року № 470.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Відповідно до статті 6 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Статтею 11 Закону України №1382-IVвизначено, що Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Відповідно до пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 встановлено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6,7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);

проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11(у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернулась до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради одночасно із заявою №281/3/04-20 про зняття з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_4 , та 25 січня 2017 року із заявою №190/3/04-16 про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом з якими було надано паспорт громадянина України, квитанцію від 25 січня 2017 року №164 про сплату адміністративного збору та ордер на житлове приміщення від 12 січня 1996 року №49 Серія К за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, у відповідності до вказаних вимог Закону та Правил позивач надала відповідачу всі необхідні документи для реєстрації у житловому приміщенні за вказаною адресою.

При цьому, 25 січня 2017 року позивача було знято з реєстрації місця проживання з АДРЕСА_3 та зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 .

Проте рішенням Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 27 лютого 2017 року № 6/3/04-33 «Про скасування зняття з реєстрації місця проживання та реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », було скасовано реєстрацію місця проживання позивачки, єдиною підставою для скасування зазначено про врахування пункту 69 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР", затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470, недійсність ордера.

Відповідно до пункту 69 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» від 11 грудня 1984 року № 470 на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток №7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів.

Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

Статтею 59 Житлового кодексу України встановлені підстави і порядок визнання ордера на жиле приміщення недійсним. Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами відомостей, що не відповідають дійсності про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Відповідно до норм чинного законодавства ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів, однак враховуючи, що мета видачі ордеру є саме надання особі права на вселення у певне житлове приміщення, строки встановлені пунктом 69 Правил №470 стосуються виключно права особи скористатись ордером для вселення. В подальшому такий ордер лише посвідчує право особи на проживання у наданому приміщенні, а закінчення його строку жодним чином не впливає на можливість реєстрації місця проживання.

Позивачем в позові зазначено, що вона ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) отримала ордер в 1996 році і вселилася в квартиру за адресою, зазначеною в ордері: АДРЕСА_2 , хоча прописана була за старою адресою, доглядала за престарілими батьками; всі роки сплачувала плату за комунальні послуги. Ці обставини відповідачем не спростовані.

У відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією адресою за власним вибором (ст. 6).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції скасування місця реєстрації позивача за адресою де вона проживає тривалий час без реєстрації та отримала зазначене житло відповідно до ордеру в 1996 році і вселилася в зазначену квартиру, є порушенням зазначених норм законодавства України.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, рішенням суду першої інстанції права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.07.2018 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 ст. 328 КАС.
В силу пункту 2 частини 5 ст. 328 КАС постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно статті 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 22.12.2018р.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова