Справа № 200/11834/17 (2а/200/252/18)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 200/11834/17 (2а/200/252/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду (головуючий суддя Женеску Е.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до 1) Інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Харків ОСОБА_2,

2) Управління патрульної поліції у м. Харків

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Харків ОСОБА_2 (далі Відповідач-1), Управління патрульної поліції у м. Харків (далі Відповідач-2) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Харків ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Харків про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без розгляду (а.с. 31-32).

Позивач ОСОБА_1, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 34-35).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без розгляду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не взято до уваги подану Позивачем заяву про розгляд справи за його відсутності, що свідчить про безпідставність застосування судом п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.240 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, повторно без поважних причин не прибув у судове засідання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб'єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Статтею 205 КАС України визначено наслідки неявки учасника справи у судове засідання, зокрема частиною 5 цієї ж статті встановлено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що Відповідачем 18.07.2017 року подано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження, в якій зазначено, що останній підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження (а.с. 8).

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали про залишення адміністративного позову без розгляду не мотивовано чи перешкоджала неявка позивача розгляду вказаної справи.

В розумінні КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.

Будучи ініціатором судового розгляду справи, позивач, в першу чергу, має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому, визначальними процесуальними обов'язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи, дотримання процесуальних строків.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами заявника про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави приймати ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду з підстав неявки Позивача без поважних причин в судове засідання.

Згідно ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Положенням ч. 4 ст. 6 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де ОСОБА_3 Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що залишення позовної заяви без розгляду унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту прав та інтересів держави шляхом судового розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду з порушенням норм чинного процесуального законодавства, тому апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції від 12 квітня 2018 року про залишення адміністративного позову без розгляду у даній адміністративній справі необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 320, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року про залишення без розгляду адміністративного позову у справі №200/11834/17(2а/200/252/18) - скасувати.

Адміністративну справу №200/11834/17(2а/200/252/18) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції у м. Харків ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у м. Харків про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанова складена 26 грудня 2018 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов