Справа № 240/6013/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 грудня 2018 року м. Житомир

справа № 240/6013/18

категорія 10.3.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: м.Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання дій неправомірними та встановлення відсутності компетенції, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради в частині розповсюдження листів про неврахування ОСОБА_1 пільги інваліда війни 3 групи;

- встановити наявність (відсутність) компетенції Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради за листом №2381/12-09 від 11.10.2018.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про забезпечення позову (вх.№25319/18) шляхом: встановлення заборони Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради розповсюджувати листи про неврахування ОСОБА_1 пільги інваліда війни 3 групи до розгляду позову та набрання законної сили судовим рішенням у справі №240/6013/18; зобов"язання Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради поновити відомості в Єдиному реєстрі осіб, які мають право на пільги, ОСОБА_1, як інваліда війни 3 групи з 19.11.2012.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що очевидні ознаки неправомірності дій відповідача становлять небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам. У подальшому для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, тому просить суд ухвалити судове рішення про забезпечення позову.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб

За змістом приписів частин 1, 4, 5, 6 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

При цьому, заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Слід зазначити, що сама лише незгода позивача із діями суб'єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, такий спосіб є співмірним з обсягом позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача. Вирішуючи клопотання про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов'язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Також суд звертає увагу на те, що вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами, застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки законодавством передбачено механізм для відновлення прав позивача у випадку задоволення його позову.

Оскільки частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, тому суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

З урахуванням викладено та наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що доводи позивача в заяві про забезпечення адміністративного позову щодо наявності небезпеки заподіяння шкоди, правам, свободам та інтересам позивача не є однозначними та переконливими для цілей забезпечення адміністративного позову.

Також, суд зазначає, що відповідно до п.5 ч.3 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення субєкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обовязку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Як свідчить зміст прохальної частини позовної заяви, позивач просить - визнати неправомірними дії Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради вчастині розповсюдження листів про неврахування ОСОБА_1 пільги інваліда війни 3 групи; встановити відсутність компетенції Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради за листом №2381/12-09 від 11.10.2018.

Окрім того суд зазначає, що позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом, зокрема, зобов"язання Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради поновити відомості в Єдиному реєстрі осіб, які мають право на пільги, ОСОБА_1, як інваліда війни 3 групи з 19.11.2012, тобто зобов"язати вчиняти дії, що випливають з рішення суб"єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Вказаний вид забезпечення позову, на думку суду, підпадає під дію положень п.5 ч.3 ст.151 Кодексу адміністративного судочинства, зважаючи на зміст позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання дій неправомірними та встановлення відсутності компетенції, - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко