Справа № 2340/4385/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4385/18 Головуючий у І інстанції - Руденко А.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулись до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову від 31 жовтня 2018 року, в якій з урахуванням доповнення до заяви від 02 листопада 2018 року просили:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області приймати рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, розташованих в адміністративних межах Мойсівської сільської ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту та передачу їх у приватну власність;

- вжити заходів по забезпеченню позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії стосовно земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1, розташованих в адміністративних межах Мойсівської сільського ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту.

В обґрунтування заяви вказали, що звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявами про отримання у приватну власність земельних ділянок площею по 2,0 га кожний з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Мойсівської сільської ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту, проте Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області відмовило їм в наданні таких дозволів. Заявники оскаржили вказані відмови до Черкаського окружного адміністративного суду, рішеннями якого від 25.09.2018 у справах №823/2466/18, №823/2468/18, №823/2464/18 та рішеннями від 04.10.2018 у справах №823/2460/18, №823/2461/18, №823/2462/18, №823/2463/18, №823/2456/18, №823/2467/18 вказані відмови визнано протиправними та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області прийняти рішення про надання заявникам земельних ділянок у власність .

У той же час, заявникам з публічної кадастрової карти України стало відомо, що спірні земельні ділянки сформовані з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та плануються Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області до передачі у приватну власність іншим особам.

Заявники вважають, що дії Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо розгляду клопотань інших осіб про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства суперечать вимогам закону та принципу «належного урядування» і є несправедливими, тому відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України вправі вимагати визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними і зобов'язання утриматись від вчинення таких дій. Відтак, мають намір звернутися до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом про визнання вищезазначених дій Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області протиправними.

Також, вказують, що існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову до його подання, оскільки невжиття таких заходів призведе до неможливості поновлення оспорюваних прав та інтересів заявників відповідно до рішень Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 року у справах № 823/2466/18, № 823/2468/18, № 823/2464/18 та від 04.10.2018 року у справах № 823/2460/18, № 823/2461/18, № 823/2462/18, № 823/2463/18, № 823/2456/18, № 823/2467/18.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, 18007, ) вчиняти будь-які дії та приймати рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, розташованих в адміністративних межах Мойсівської сільської ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, які здійснюють діяльність на території України, вчиняти у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1, розташовані в адміністративних межах Мойсівської сільської ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що, на думку Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, оскаржувана ухвала суду прийнята без урахування всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, а підстави щодо її прийняття є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 суд першої інстанції виходив , з того, що затвердження Головним управлінням Держгеокадастру проектів землеустрою щодо відведення у власність іншим особам спірних земельних ділянок може істотно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову заявників до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправними дій щодо надання дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо передачі у власність спірних земельних ділянок іншим особам, та ефективний захист або поновлення їх порушених чи оспорюваних прав або інтересів. Також, за умови державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки інших осіб ефективний захист прав заявників буде істотно ускладненим, тому суд прийшов до висновку про застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, які здійснюють діяльність на території України, здійснювати державну реєстрацію прав власності на спірні земельні ділянки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Так, відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із змісту вимог наведеної статті слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Аналіз заявленої заяви свідчить про те, що її предметом є отримання заявниками дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання їх у власність; підставою для отримання таких дозволів є рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справах № 823/2466/18, № 823/2468/18, № 823/2464/18 та рішеннями від 04 жовтня 2018 року у справах № 823/2460/18, № 823/2461/18, № 823/2462/18, № 823/2463/18, № 823/2456/18, № 823/2467/18, якими позови гр.гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 задоволені та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути їх заяви та прийняти рішення про надання чи відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у їх власність.

Тобто, заявниками здійснюється захист свого права на звернення до відповідного органу державної влади та на належний розгляд його звернення щодо отримання дозволів на розроблення проектів землеустрою.

Подана заява про забезпечення позову стосується заборони Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області вчиняти будь-які дії по розпорядженню спірними ділянками та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, які здійснюють діяльність на території України, вчиняти у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на земельні ділянки, оскільки в разі задоволення позову заявників такі дії Відповідача призведуть до неможливості відновлення порушених прав або потребуватимуть значних зусиль, часу та витрат.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України).

Згідно з ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 3 ст. 123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.ч. 10, 13, 14 ст. 123 ЗК України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в ст.123 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

Таким чином, відмова Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є лише першою стадією процедури отримання земельних ділянок у власність, а факт отримання дозволу на розробку проекту землеустрою не означає позитивного рішення про надання земельних ділянок у власність, тому подана заява про забезпечення позову є передчасною (тобто, вжитими заходами забезпечення позову не будуть створені належні передумови для захисту саме конкретних прав заявників), оскільки отримання дозволів на розробку і затвердження проектів землеустрою, при чому надання таких дозволів декільком особам, не означає позитивного рішення про надання земельних ділянок у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року по справі № 545/808/17 (№ К/9901/3734/17).

Крім того, зміст оскаржуваного судового рішення свідчить, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, не навів жодних обґрунтованих мотивів з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявникам.

Також, досліджуючи зміст поданої заяви та додатків до неї, колегією суддів не виявлено обставин, які б свідчили про наявність очевидних ознак протиправності дій Головного управління Держгеокдастру у Черкаській області, оскільки законодавством не передбачаються обмеження в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою декільком особам по одній земельній ділянці.

Викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову, а отже й про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, якою заяву про забезпечення позову задоволено.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст. ст.150, 151, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області - задовольнити, ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року - скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 22.12.2018 року.