Справа № 158/2754/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/4245/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2018 року у справі № 158/2754/18 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, -

суддя в 1-й інстанції Корецька В.В.,

час ухвалення рішення 16.11.2018 року, час не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ківерці,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

в с т а н о в и в:

Позивач військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулася в суд з позовом до відповідача громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , в якому просила продовжити строк затримання на шість місяців з метою забезпечення передачі її відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а саме: до 02 червня 2019 року.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2018 року позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме: до 02 червня 2018 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивачем не дотримано вимоги Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, а саме: позивачем не надано доказів належного направлення відповідних запитів до посольства В`єтнаму, а також підтвердження, що такі запити посольством отримано. Зазначає, що позивач не вказує про відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, як на підставу продовження строку затримання. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 червня 2018 року громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 незаконно, поза пунктом пропуску, перетнула державний кордон на напрямку 247-246 п/зн на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Чопського прикордонного загону. Після незаконного перетину кордону затримана представниками прикордонної поліції Словацької Республіки і 02 червня 2018 року в пункті пропуску «Ужгород» Чопського прикордонного загону на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб передана на територію України у встановленому Угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2018 року вирішено затримати громадянку В`єтнаму Май ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

14 червня 2018 року відповідача Май ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, с. Журавичі.

Строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ закінчується 02 грудня 2018 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено той факт, що на момент закінчення шестимісячного строку затримання ідентифікація відповідача є неможливою, що також унеможливлює забезпечення реадмісії відповідача, оскільки позивачем не одержано інформації громадянської належності або країни походження громадянки ОСОБА_1 та необхідних для ідентифікації її особи, а тому строк затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні необхідно продовжити.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.29 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України від 03 вересня 2008 року Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану в м.Нью-Йорку 25 вересня 2007 року.

Процедура реадмісії громадян В`єтнаму визначена нормами ст.4 цієї Угоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою ст.30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а за процедурою реадмісії, яка визначена ст.29 вищевказаного Закону та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованою Законом України Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав.

Крім того, наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України №158 від 16 лютого 2015 року затверджено Інструкцію про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб.

Згідно з п.1 розділу IX цієї Інструкції у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.

Оскільки Виконавчий протокол до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не укладений, позивачем застосована визначена чинним законодавством процедура.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального права, оскільки позивачем застосована до відповідача процедура реадмісії, яка підлягає обов`язковому застосовуванню у цьому випадку.

Також факт неукладення Виконавчого протоколу до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не може вважатися перешкодою для виконання такого міжнародного договору.

Щодо наявності правових підстав для продовження строку затримання відповідача колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до п.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

П.12 ст.289 КАС України передбачає, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

З системного аналізу правових норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення реадмісії особи.

При цьому, на позивача покладено обов`язок довести, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію.

Як вбачається з матеріалів справи, Чопським прикордонним загоном, в межах своєї компетенції, на адресу надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні направлялися листи щодо встановлення особи відповідача, а саме: лист від 15 серпня 2018 року №81/1224 та від 26 жовтня 2018 року №81/1722, а також на адресу Департаменту Консульської Служби МЗС України запит від 26 жовтня 2018 року №81/1723, разом з тим, відповіді на вищезазначені листи позивачем не отримано, інформації необхідної для ідентифікації особи з метою підготовки відповідних документів для забезпечення подальшої передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію у Чопському прикордонному загоні не має.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що позивачем у спірних правовідносинах вживалися заходи з метою ідентифікації особи відповідача.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем доведено необхідність продовження строку затримання відповідача, оскільки інформація необхідна для ідентифікації особи відсутня, а тому наявні правові підстави для продовження строку затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме: до 02 червня 2019 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції у резолютивній частині судового рішення допущено помилку, а саме: зазначено 02 червня 2018 року, але це не впливає на правомірність прийнятого рішення, оскільки допущені судом першої інстанції неточності в судовому рішенні (помилкове зазначення дати) не призвели до неправильного вирішення спору, а тому не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду з формальних підстав.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст.253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Таким чином, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 250, 289, 291, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2018 року у справі №158/2754/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О. І. Мікула
Судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року.