Справа № 2340/3421/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року справа № 2340/3421/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

за участю секретаря Трегулова Б.Л.,

позивача ОСОБА_1 (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Христинівської міської ради Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (20001, Черкаська область, м. Христинівка, вул. Турчака, 34) з позовом до Христинівської міської ради Черкаської області (20001, Черкаська область, м. Христинівка, вул Соборна, 30), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Христинівської міської ради Черкаської області № 35-3/34-VII від 17.07.2018.

23.11.2018 ухвалою суду продовжено термін підготовчого провадження.

14.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.07.2018 Христинівська міська рада на пленарному засіданні сесії прийняла рішення за № 35 - 3/34 - VII, на підставі якого надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,1100 га територіальної громади м. Христинівка в особі Христинівської міської ради для будівництва та обслуговування обєктів фізичної культури і спорту за рахунок земель житлової та громадської забудови Христинівської міської ради в м. Христинівка в парку імені Т.Г.Шевченка Христинівського району Черкаської області (з метою присвоєння кадастрового номера в Державному земельному кадастрі) та провести їх реєстрацію відповідно до порядку чинного законодавства. Рішення Христинівської міської ради від 17 липня 2018 року за № 35 - 3/34 - VII прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання організації і здійснення землеустрою, інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм, цільового призначення земель, основ містобудування та містобудівної діяльності і одночасно цим рішенням порушено охоронюваний інтерес членів Христинівської територіальної громади.

Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідачем подано до суду заяву про невизнання позову та розгляд справи без участі представника міської ради.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є депутатом Христинівської міської ради(посвідчення № 21 видане 10.11.2015).

Асоціація футзалу України листом № 174 від 27.04.2018 звернулась до голови міської ради ОСОБА_2 про надання допомоги ДЮФК «Фортуна» у побудові спортивної бази для тренувань з футболу у зимовий і літній періоди.

11.07.2018 від правління ГО «ДЮФК «Фортуна» та батьків дітей, які тренуються у ДЮФК «Фортуна» до Христинівської міської ради надійшло звернення про будівництво майданчика для занять по мініфутболу, зареєстроване за № 651-02-10.

Рішенням Христинівської міської ради № 35 - 3/34 VII від 17.07.2018 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) площею 0,1100 га територіальній громаді м. Христинівка в особі Христинівської міської ради для будівництва та обслуговування обєктів фізичної культури і спорту за рахунок земель житлової та громадської забудови Христинівської міської ради в м. Христинівка в парку імені Т.Г.Шевченка Христинівського району Черкаської області (з метою присвоєння кадастрового номера в Державному земельному кадастрі) та провести їх реєстрацію відповідно до порядку чинного законодавства.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернулась до суду з позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом а) ч.1 ст. 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до ч.1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 39 ЗК України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Відповідно до ст. 50 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Статтею 51 ЗК України визначено, що до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Відповідно до ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Виходячи з аналізу вказаних законодавчих положень у системному їх зв'язку, суд приходить до висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом досліджено довідку відділу у Христинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 07.08.2018 з викопіюванням із планово-картографічного матеріалу, на якому зображено місце розташування земельної ділянки.

З даної довідки вбачається, що земельна ділянка комунальної власності площею 1,8000 га віднесена до земель житлової та громадської забудови, угіддя: зелені насадження, обмеження відсутні.

Крім того, згідно листа відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області від 24.07.2018 № 114 на території земельної ділянки розташовувався міський стадіон з великим футбольним полем. Згідно з генеральним планом м. Христинівка, розробленим в 1990 році і відкоригованим в 2000 році, зазначена територія статус не міняла. Офіційної інформації про час заліснення парку, присвоєння йому назви, віднесення земельної ділянки до певної категорії земель у відділі немає.

Вказану інформацію не надано суду ні позивачем ні відповідачем.

Суд погоджується із твердженням позивача, що під час підготовки до розгляду та прийняття оскаржуваного рішення відповідачем порушено вимоги регламенту Христинівської міської ради.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що із аналізу статей 118, 122 Земельного кодексу України вбачається, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у користування, оскільки процес передачі земельної ділянки користування є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку технічної документації із землеустрою при дотриманні вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Крім того, листи опитування та звернення жителів м. Христинівка складені після прийняття рішення і можуть бути враховані при розгляді радою і затвердженні технічної документації.

Суд також звернув увагу, що земельна ділянка, згідно довідки відділу ГУ Держгеокадастру в Черкаській області віднесена до земель житлової та громадської забудови, але фактично є ділянкою земель рекреаційного призначення. А відповідно до ст. 51 ЗК України на вказаних земельних ділянках розміщуються у тому числі і об'єкти фізичної культури і спорту.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено суду протиправність та необґрунтованість оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлену позовну вимогу необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Підстави для стягнення з відповідача суми судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2018