Справа № 344/16862/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№857/597/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2018 року у справі №344/16862/17 (винесене головуючим суддею Пастернак І.А. проголошене о 11:04 год. у м. Івано-Франківську, повний текст складений 25.06.2018р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Коломийського відділу поліції Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом поліцейського Коломийського відділу поліції Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії БР №717846 від 30 листопада 2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме рух по смузі, призначеній для зустрічного руху. Вказаного правопорушення не вчиняв, 30.11.2017 приблизно о 06 годині ранку він на власному автомобілі НОМЕР_1, рухався по вул. Лепкого у м. Івано-Франківську. Його наздогнав патрульний автомобіль, подаючи сигнал зупинитися. Після зупинки, інспектор пояснив причину зупинки тим, що позивач нібито рухався о 06:10 год. по вул. Січових Стрільців, 66 в м. Івано-Франківську по смузі, призначеній для зустрічного руху, чим порушив вимоги п.8.4.В ПДР проїзд на заборонений знак, та виніс оскаржувану постанову. Однак, позивач ПДР не порушував, доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення та його рух вказано невірно, оскільки 30.11.2017 року близько 06:00 год. позивач виїхав з двору дому №76Б, в якому мешкає. І між будинками №74 та будинком №78 по вул. Січових Стрільців, де розташований супермаркет «Вопак», виїхав на проїжджу частину вул. Січових Стрільців, здійснив поворот на право, виїхав на вул. Незалежності з кінцевою метою доїхати до Івано-Франківської обласної лікарні, тобто, проїжджати біля будинку №66 по вул. Січових Стрільців він фізично не міг. Просить поновити строк оскарження даної постанови, оскільки з 29.11.2017 року по 08.12.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Івано-Франківській обласній лікарні, у звязку із його пропуском з поважних причин, скасувати постанову серія БР №717846 від 30.11.2017 року по справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2018 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій вказує на те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема апелянт зазначає, що суд у своєму рішенні посилається на оскаржувану постанову винесену поліцейським Коломийського ВП ОСОБА_3 - інспектором поліції, відповідно до якої позивач 30 листопада 2017 року о 6 годині 10 хвилин рухався по віл. Січових Стрільців 66, у м. Івано-Франківськ по полосі призначеною для зустрічного руху, чим порушив вимоги п. 8.4-в Правил дорожнього руху- «проїзд на заборонений знак». Крім того, суд посилається на карту Google, 2018, станом на травень 2015 року по вул. Січових Стрільців в м. Івано-Франківську встановлено інформаційно-вказівний знак 5.8 - «Дорога зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів», який згідно з п.33.5 ПДР України вказує на те, що дорога, на якій рух транспортних засобів здійснюється за встановленим маршрутом по спеціально відведеній смузі назустріч загальному потоку транспортних засобів. Проте, позивач на дану карту не посилався, як доказ дана карта, або посилання на неї в якості доказу не досліджувалось. Також судом першої інстанції взагалі проігноровано доводи позивача про те, що місце «здійснення правопорушення», встановлене судом, не відповідає місцю порушення, вказаному в оскаржуваній постанові, а також те, що у позивача перед виїздом на вул. Січових Стрільців встановлений знак пріоритету 8.4-а - «Дати дорогу», відповідно до п.33.2 ПДР «водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що підїжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі...», і будь-який наказовий знак, передбачений п.33.4 ПДР відсутній, тобто відповідно до ІІДР дозволений рух у будь-якому напрямку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що згідно копії оскаржуваної постанови серії БР №717846 від 30.11.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, складеної поліцейським Коломийського ВП Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківськ ОСОБА_2, по вул. Лепкого, 18 в м. Івано-Франківську, встановлено, що ОСОБА_1 30.11.2017 року о 06:10 год. в м. Івано-Франківську керуючи транспортним засобом Шероле Лачетті., д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Січових Стрільців, 66 в м. Івано-Франківську, здійснив рух по смузі руху, призначеного для зустрічного руху, чим порушив вимоги п. 8.4.В ПДР. У звязку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову з тих підстав, що відповідач виявив порушення ПДР України, на яке належним чином відреагував, результатом чого стало винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та, достатнім доказом правомірності дій відповідача у даній справі є відповідні пояснення відповідача, який виніс оскаржувану постанову.

Проте апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх невірними та такими, що не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції мають право розглядати справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 даного Кодексу, а також накладати адміністративні стягнення.

Відповідальність за невиконання дорожніх знаків передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за порушення вимог наказних знаків.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглядаються за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою, чергу наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів перелік яких визначений ст. 251 КУпАП.

У відповідності до ст. 252 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, для умов притягнення особи до адміністративної відповідальності зясуванню підлягає насамперед факт вчинення адміністративного правопорушення, який може бути встановлений не інакше як на підставі належних та допустимих доказів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст. 2 КАС України, які фактично визначають вимоги зокрема до рішень суб'єктів владних повноважень, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як видно із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог п. 8.4 в ПДР України.

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 8.4 Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки, схеми, тощо.

Проте, як слідує з матеріалів справи, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що достатнім доказом правомірності дій відповідача у даній справі є відповідні пояснення відповідача, який виніс оскаржувану постанову, проте з матеріалів справи, зокрема протоколу судового засідання та оскаржуваного рішення слідує, що відповідач в судове засідання не зявився та справу було розглянуто у відсутності відповідача.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може слугувати як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та беручи до уваги наведені вище норми, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 317 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про задоволення позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 червня 2018 року у справі №344/16862/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким скасувати постанову серії БР №717846 від 30 листопада 2017 року про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектором Коломийського відділу поліції Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 225 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 22.12.2018р.