Справа № 804/4504/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/4504/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року (головуючий суддя Врона О.В.) про залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі

за позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави

до 1) Дніпровської міської ради

2) Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради

треті особи Комунальний заклад освіти "Неповна середня загальноосвітня школа-інтернат №2" Дніпровської міської ради,

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області

про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, Комунальний заклад освіти "Неповна середня загальноосвітня школа - інтернат №2" Дніпровської міської ради про:

- визнання протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради та Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради щодо невжиття заходів, спрямованих на усунення порушень протипожежної безпеки в діяльності навчального закладу Комунального закладу освіти "Неповна середня загальноосвітня школа - інтернат №2" Дніпровської міської ради, які зафіксовані ГУ ДСНС у Дніпропетровській області в актах планових та позапланової перевірок № 34 від 11.03.2016; №110 від 30.05.2017; №727 від 13.11.2017;

- зобовязання Дніпровської міської ради та Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради в межах компетенції вжити заходи, спрямовані на усунення порушень протипожежної безпеки (виключаючи частково усунуті) в діяльності Комунального закладу освіти "Неповна середня загальноосвітня школа - інтернат №2" Дніпровської міської ради, встановлених ГУ ДСНС у Дніпропетровській області та зафіксованих в актах № 34 від 11.03.2016; №110 від 30.05.2017; №727 від 13.11.2017 планових та позапланової перевірок, в тому числі розглянути питання про виділення коштів для усунення виявлених порушень.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року адміністративний позов Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави до Дніпровської міської ради, Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, треті особи: Комунальний заклад освіти "Неповна середня загальноосвітня школа-інтернат №2" Дніпровської міської ради, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду (а.с. 179-180).

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 191-200).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для звернення прокурором з вказаним позовом до суду.

Треті особи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, з урахуванням думки Прокурора та представників Відповідачів, кожного окремо, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі не зявившихся учасників справи.

В судовому засіданні Прокурор вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представники Відповідача-1 та Відповідача-2, кожен окремо, проти апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи

в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 6 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Відповідно до ч.3-5 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Отже, вказаними нормами матеріального і процесуального права визначено право прокурора на звернення до суду із позовом до суду в інтересах держави, при цьому, як у випадку наявності уповноваженого державою органу здійснювати відповідні функції держави так і у разі відсутності такого органу, у такому випадку прокурор набуває статус позивача.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Вказуючи на відсутність підстав для звернення прокурора з позовом, без визначення уповноваженого державою органу на здійснення відповідних функцій держави, суд першої інстанції виходив з того, що у спірному випадку існує уповноважений державою орган на виконання відповідних функцій. Таким орган є Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області.

Визначаючи повноваження вказаного державного органу на звернення з позовом до суду, суд першої інстанції виходив з положень Кодексу цивільного захисту України, яким надано повноваження центральному органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертатися до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Так, у спірному випадку прокурором заявлено позов, предметом якого є: не застосування заходів реагування, які визначені Кодексом цивільного захисту України, а зобов'язання відповідачів вчинити певні дії для забезпечення безпечних умов навчання дітей.

При цьому, колегія суддів враховує, що у органів Державної служби України з надзвичайних ситуацій відсутнє право реалізовувати свої повноваження шляхом звернення до адміністративного суду з іншими вимогами, аніж ті, що передбачені Кодексом цивільного захисту України та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у спірному випадку (враховуючи зміст та обсяг заявлених прокурором вимог) існує уповноважений державою орган на виконання відповідних функцій.

Крім того, колегія суддів зазначає, що питання правильності обраного прокурором (чи будь-яким іншим позивачем) способу захисту права чи інтересу у конкретних правовідносинах, не може вирішуватися судом на стадії відкриття провадження у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_1 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід скасувати з направленням справи до того ж суду для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 320, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у справі №804/4504/18 - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та окремому оскарженню не підлягає.

В повному обсязі постанова складена 26 грудня 2018 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов