Справа № 2540/2594/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2594/18 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_2, зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 травня 2018 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року позов задоволено повністю, визнано протиправними дії Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 травня 2018 року, зобов'язано Корюківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 травня 2018 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що рішення про припинення виплати пенсії позивачу є правомірним.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що постанова Кабінету Міністрів від 08 червня 2016року №365 не може бути підставою для припинення виплати пенсії, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року у зразковій справі №805/402/18 виклала правовий висновок, за яким припинення виплати пенсії можливо лише у випадках, прямо передбачених законом.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Корюківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з витягом з протоколу №66 засідання Комісії з питань призначенні (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у Корюківському районі від 27 квітня 2018 року (а.с.15) Комісія розглянула подання УСЗН Корюківської РДА №01-22/2671 від 24 квітня 2018 року, щодо припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам згідно пп.2 п.12 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї щодо встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування, а саме ОСОБА_2, АДРЕСА_1 - факт проживання за вказаною адресою не підтверджено, внаслідок чого вирішено припинити соціальні виплати позивачу.

Листом від 07 травня 2018 року №01-22/2901 (а.с.16) УСЗН Корюківської РДА Чернігівської області повідомило відповідача про прийняте рішення (розпорядження №23 від 07 травня 2018 року) щодо скасування довідки, при взятті на облік внутрішньо-переміщеної особи №, виданої ОСОБА_2 відповідно до п.3 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

У відповідь на звернення представника позивача щодо виплати пенсії ОСОБА_2, листом від 30 травня 2018 року №39/04/3-16 (а.с.14) відповідач повідомив, що виплата пенсії позивачу припинена з 01 травня 2018 року згідно пп.2 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 та на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у Корюківському районі (протокол від 27 квітня 2018 року №66).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що в діях відповідача містяться ознаки дискримінації відносно позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України згідно діючого законодавства, при цьому припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст.49 наведеного Закону встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що виплата пенсії може бути припинена виключно за рішенням територіального органу Пенсійного фонду або суду у передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» випадках та в інших випадках, передбаченими законами України.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідно до ч.1 ст.1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Перереєстрація безробітних, яких у подальшому було зареєстровано як внутрішньо переміщені особи, здійснюється державною службою зайнятості за місцем перебування фактичного проживання особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» затверджено, зокрема, Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, який визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.1 Порядку).

Згідно п.12 наведеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі:

1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати;

2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї;

3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;

4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Апелянт зазначає, що припинення виплати позивачу пенсії було здійснено у зв'язку з підтвердженням факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з обстеженням матеріально-побутових умов сім'ї на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у Корюківському районі від 27 квітня 2018 року (протокол №66).

Так, згідно протоколу №66 засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам у Корюківському районі від 27 квітня 2018 року призупинено виплату пенсії ОСОБА_2 в зв'язку з відсутністю внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Колегія суддів зазначає, що припинення виплати ОСОБА_2 пенсії за рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та на підставі Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», прямо суперечить нормам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що рішення про припинення виплати пенсії може бути прийнято виключно територіальним органом Пенсійного фонду або судом та лише у випадках, встановлених ч.1 ст.49 наведеного Закону або, з урахуванням п.5 ч.1 ст.49 вказаного Закону, іншими законами України.

Нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено припинення виплати пенсії у випадках, встановленими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», а положеннями інших законів України не визначено такої підстави для припинення виплати пенсії, як встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у зразковій справі №805/402/18, який в силу вимог ч.5 ст.242, ч.3 ст.291 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, при ухваленні рішення у типовій справі.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В той же час, дії відповідача щодо призупинення з 01 травня 2018 року виплати пенсії позивачу вчинені необґрунтовано, за відсутності правових підстав для припинення виплати позивачу пенсії, передбачених ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та не у межах повноважень чи у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що дії відповідача щодо призупинення з 01 травня 2018 року виплати пенсії ОСОБА_2 порушують право позивача на соціальний захист та отримання пенсії за віком у відповідності до норм чинного законодавства, за захистом яких вона звернулась до суду, вчинені необґрунтовано, за відсутності підстав для припинення виплати позивачу пенсії, передбачених ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та не у межах повноважень чи у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому наявні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 травня 2018 року та необхідності зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 01 травня 2018 року.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма