Справа № 826/10891/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 грудня 2018 року № 826/10891/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва, в якому просить суд:

- визнати протиправні дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови повернути ОСОБА_1 безпідставно та помилково сплачений збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості, в розмірі 6 436,33 грн. та зобов'язати відповідача повернути позивачу сплачений збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості, в розмірі 6 436,33 грн., вчинити необхідні дії щодо повернення вищезазначеного збору на ОДПС, а саме шляхом формування та подання до Головного управління Державного казначейської служби у міста Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості, в розмірі 6 436,33 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 1 від 29.08.2014.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» звільнений від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування як особа, яка придбала житло вперше, а, відтак, помилково сплачений збір, на думку позивача, підлягає поверненню. Звернувшись до відповідача про повернення сплаченого збору, відповідачем було повідомлено про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки відсутні механізми перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 23.11.2017.

20.11.2017 від Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до суду надійшло заперечення на позовну заяву, в якому представник відповідача наголосив на тому, що у Пенсійного фонду України відсутній механізм перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість, з огляду на що, управління позбавлене можливості встановлювати факт придбання квартир конкретною особою вперше та просив в позові відмовити повністю.

04.10.2017 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві надано письмові пояснення, в якому просив врахувати письмові пояснення при вирішення даної справи.

22.11.2017 Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва надано пояснення, в якому просило врахувати дані пояснення при вирішення даної справи.

У судове засідання 23.11.2017 відповідач та треті особи не прибули, у судовому засіданні 23.11.2017 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши у порядку письмового провадження подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 29.08.2014 ОСОБА_1 вперше придбала двокімнатну квартиру, що розташована в АДРЕСА_2 що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 29.08.2014, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26173067 від 29.08.2014. Право власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.08.2018 № 00.

У позовній заяві зазначено про те, що при укладенні вищевказаного договору позивачем помилково сплачено збір на загальнообов'язкове пенсійне страхування у розмірі 6 436,33грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 29.08.2014, при цьому квартиру позивач придбав вперше, а тому не мав сплачувати вказаний збір.

12.11.2016 позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, УДКСУ у Шевченківському районі із листом про повернення безпідставно та помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, оскільки квартира була придбана позивачем вперше.

28.11.2016 листом № 36800/16 відповідач повідомив позивача про те, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання вперше особою нерухомості, орган Управління наразі не має правових підстав для повернення збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості.

28.11.2016 листом № 22732/05 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надало відповідь, що позивачем не надано документів про придбання житла вперше та право громадянина на придбання нерухомого майна без сплати відповідного збору може бути визнано в судовому порядку.

Згідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на запит Пенсійного фонду України та його територіальних органів, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, нотаріусів, адвокатів надається у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України;

Відповідно до п. 9. ст.1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», п.15-1 «Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна громадяни, які придбавають житло вперше.

За змістом пункту 151 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1740 від 03.11.1998 (надалі по тексту також - Порядок № 1740), збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Отже, вказаними нормами визначено, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки: 1) громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла; 2) громадяни, які придбавають житло вперше.

Пунктом 153 Порядку № 1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Вимогами п. 5 Порядку визначено, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 (далі - Порядок № 787) визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Відповідно до пункту 7.2 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженою постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Аналіз вказаного свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів:

- заяви платника;

- подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету;

- платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Так, позивач на підтвердження обставин придбання житла вперше надав суду витяг з Державного реєстру правочинів № 26173067 від 29.08.2014, з якого вбачається, що позивач уклав лише один договір купівлі-продажу, а саме квартира в АДРЕСА_2 та надав інформаційну довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 4865958 від 30.11.2015 позивач є власником квартири в АДРЕСА_2 яка належить йому на праві приватної власності і зареєстрована за ним на підставі договору купівлі-продажу №1000 від 29.08.2014 та за позивачем зареєстрована 1/3 частина квартири АДРЕСА_4 що набуте за результатами приватизації житла, згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у 2007 році на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.01.2007.

Суд, приймаючи до уваги надані позивачем документи, приходить до висновку, що позивач придбав житло (квартиру) вперше. Доказів протилежного не надано.

Варто зазначити, що вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміна «придбавають житло вперше», що міститься у п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Ухвалою Конституційного Суду України від 23.03.2000 № 29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

Таким чином, за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Як вбачається з відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 набута, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за № 1000.

Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за ним будь-якого іншого нерухомого майна. Відповідачем таких відомостей не надано.

Дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вперше придбала житло за договором купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, та безпідставно сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна, який підлягає поверненню. А саме, для належного та ефективного захисту прав, та інтересів позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до положень ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оскільки саме держава не виконала свій обов'язок запровадити внутрішню процедуру встановлення факту придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, то негативні наслідки вказаної бездіяльності мають покладатися саме на державу.

Таким чином, суд вважає, що Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно відмовлено позивачу в поверненні сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічна правова позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.04.2018 у справі № 813/2874/17 (адміністративне провадження К/9901/2724/17), постановах Верховного Суду від 30.01.2018 (справа № 819/1498/17) та від 10.10.2018 у справі № 819/1012/17 (адміністративне провадження № К/9901/33995/18).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази, а також проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні у справі докази, а також проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд вважає, що судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241 - 247, 255, 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити у повному обсязі адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії.

Визнати протиправні дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04072, м. Київ, вул. Борисоглібська, 14) щодо відмови повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 04205, АДРЕСА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1) безпідставно та помилково сплачений збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості, в розмірі 6 436,33 грн.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04072, м. Київ, вул. Борисоглібська, 14) повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 04205, АДРЕСА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1) сплачений збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості, в розмірі 6 436,33 грн., вчинити необхідні дії щодо повернення вищезазначеного збору на ОДПС, а саме шляхом формування та подання до Головного управління Державного казначейської служби у міста Києві (, 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А) подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості, в розмірі 6 436,33 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 1 від 29.08.2014.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04072, м. Київ вул. Борисоглібська, 14) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 04205, АДРЕСА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда