Справа № 808/3174/17
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/3174/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Сколишева О.О.

за участі представника відповідача та третьої особи Прінь В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 та Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р. (суддя І інстанції - Конишева О.В.) по справі за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до Вільнянського районного сектора управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправними дій, та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Вільнянського районного сектора управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, в якому просили:

- вважати дії відповідача щодо не оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_5 у формі паспортної книжечки - протиправними;

- зобов'язати відповідача оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_5 у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою місця проживання без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних;

- зобов'язати відповідача вести облік щодо ОСОБА_5 за раніше встановленими формами - за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора (у т.ч. за серією та номером паспорту), без внесення інформації про нього до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 р. адміністративний позов ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 задоволено частково; зобов'язано Вільнянський районний сектор управління Державної міграційної служби в Запорізькій області розглянути питання щодо оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_5 у формі паспортної книжечки.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 та Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області подали апеляційні скарги.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які діють в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 в поданій апеляційній скарзі посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просять змінити оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що зобов'язуючи повторно розглянути питання щодо оформлення паспорту неповнолітньому ОСОБА_5 у формі паспортної книжечки, суд не тільки не захищає право неповнолітнього на оформлення та видачу паспорту громадянина України у вигляді книжечки, що не містить безконтактного електронного носія враховуючи, що будь-які правові підстави відсутні для відмови в оформленні такої форми паспорту, а й таким рішенням суд позбавляє його захисту в судовому порядку на випадок повторної відмови задовольнити заяву щодо видачі такої форми паспорта.

Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в поданій апеляційній скарзі посилаючись на безпідставність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, порушення судом норм матеріального права просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що Вільнянським районним сектором управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області було надано обґрунтовану відповідь, в якій зазначено нормативно-правовий акт, на підставі якого здійснюється оформлення та видача паспорта громадянина України та вказує, що звернення представників неповнолітнього з письмовою заявою про видачу неповнолітньому сину паспорту не відповідає встановленому порядку, яким передбачено особисте звернення особи із заявою-анкетою, затвердженого зразка, яка формується працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_4 є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

09.09.2017 року, заявником ОСОБА_5 за особистим підписом та підписами законних представників, батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подано до Вільнянського районного сектора управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області письмову заяву про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_5 виключно у формі паспортної книжечки та поставити відмітку реєстрації місця проживання у паспорті. У разі відмови оформити бланк паспорта у виді паспортної книжечки просили надати відмову та повідомити про це письмово. (а.с. 11).

Листом від 13.09.2017 № 2326-1502 Вільнянський РС УДМС України в Запорізькій області на подану заяву надав відповідь у формі листа, в якій зазначив, що згідно з чинним законодавством України паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Особам, які через свої релігійні переконання відмовляються від отримання паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, оформляється паспорт, що не містить безконтактного електронного носія. У разі відмови від отримання паспорта з безконтактним електронним носієм особа надає письмову заяву, у разу наявності, довідку ДФСУ. Також було роз'яснено про те що, позивачу особисто необхідно звернутися до територіального підрозділу ДМС України за місцем проживання в Україні для отримання паспорта громадянина України (а.с.12-13).

Вважаючи дії відповідача щодо не оформлення ОСОБА_5 паспорта громадянина України у формі книжечки протиправними, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які діють в інтересах неповнолітнього сина, звернулися до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

19 вересня 2018 року Верховним Судом розглянуто зразкову справу №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) та прийнято відповідну постанову.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), винесеній за результатами розгляду зразкової справи визначено ознаки типової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов'язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Тобто, для віднесення справи до типової, необхідна наявність у справі вказаних трьох відповідних складових: позивач, відповідач та предмет спору.

Між тим, у справі, що розглядається відсутній, визначений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18) як ознака типової справи предмет спору, а саме рішення територіального органу ДМС України про відмову у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв'язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов'язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, що в свою чергу свідчить також про відсутність у цій справі позивача, якому відмовлено у видачі паспорта у формі паспортної книжечки, у зв'язку з відсутністю у нього права на отримання паспорта у формі паспортної книжечки

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративна справа, яка розглядається судом, не є типовою справою щодо зразкової справи № 806/3265/17.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку щодо передчасності заявлених позовних вимог, оскільки відповідачем не приймалось рішення про відмову у видачі паспорта у формі паспортної книжечки, а лише було надано роз'яснення листом. У зв'язку з чим вийшовши за межі позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов'язання відповідача розглянути питання щодо оформлення паспорту у формі паспортної книжечки.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг, а також правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи, визначені Законом України "Про адміністративні послуги" та "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 № 5492-VI (далі Закон № 5492-VІ), а також іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша статті 1 Закону№ 5492-VІ передбачає, що суспільні відносини, пов'язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, переоформленням, продовженням строку дії, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Частина перша статті 16 Закону№ 5492-VІ передбачає, що подання документів для оформлення і отримання документів, що посвідчують особу та встановлюють громадянство України, здійснюється:

1) громадянами України, які досягли шістнадцятирічного віку, - на підставі їхньої особистої заяви;

2) громадянами України, які не досягли шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників, а якщо батьки не перебувають у шлюбі - за заявою того з батьків, з яким проживає особа, або інших представників.

Згідно частини 7 статті 16 Закону№ 5492-VІ Уповноважений суб'єкт має право відмовити заявникові у видачі документа у разі, якщо:

1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;

2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);

3) заявник не надав усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа;

4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб'єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.

Тобто, зазначеними положеннями ч.7 ст. 16 Закону № 5492-VІ визначено підстави для відмови заявникові саме у видачі документа, зокрема паспорта громадянина України.

При цьому, особливості оформлення та видачі паспорта громадянина України регулюються Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 (далі - Порядок).

Так, згідно п. 24 Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта під час приймання документів від заявника перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

У разі виявлення факту подання не всіх необхідних документів або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган ДМС/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб'єкт інформує заявника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника відмова надається в письмовому вигляді.

Заявник має право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв'язку з якими йому було відмовлено в прийнятті документів.

Як зазначалося вище, згідно листа відповідача від 13.09.2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи, в останньому викладено загальні положення законодавчих норм щодо викладеного в заяві питання, без жодних висновків по суті поданої заяви, лише із зазначенням про необхідність особистого звернення ОСОБА_5 до територіального підрозділу ДМС України за місцем проживання в Україні для отримання паспорта громадянина України. Висновку про відмову в прийнятті поданих заявником документів із зазначенням підстав такої відмови вказаний лист також не містить. Тобто, викладене дає підстави вважати суду апеляційної інстанції, що підставою для такого розгляду поданої заяви стало те, що з вказаною заявою про оформлення паспорту звернувся не заявник особисто. Фактично листом від 13 вересня 2017 року відповідач роз'яснив необхідність заявнику звернутись до органу ДМС особисто для подання необхідних документів.

Проте, згідно наявної в матеріалах справи копії заяви від 09.09.2017 року, поданої до Вільнянського РС УДМС України в Запорізькій області, остання подана від імені та за особистим підписом ОСОБА_5 і зареєстрована завідувачем сектору ОСОБА_8 09.09.2017 року об 11 год. 15 хв. без жодних зауважень щодо її подання іншими особами, зокрема батьками заявника, а не заявником особисто, що свідчить про особисте звернення заявника.

Жодних доказів, які б спростовували особисте звернення ОСОБА_5 до Вільнянського РС УДМС України в Запорізькій області або підтверджували зворотне, відповідачем судам обох інстанцій не надавалось.

Крім того, суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне звернути увагу, що відповідь відповідача від 13.09.2018 року, надана за результатами поданої заяви, адресована заявнику - ОСОБА_5, що також свідчить про його особисте звернення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що заява від 9 вересня 2017 року ОСОБА_5 подана особисто, а тому відповідач повинен був розглянути її та додані до неї документи відповідно до приписів Порядку № 302 з прийняттям відповідного рішення про видачу паспорта чи відмову у його видачі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, зобов'язав відповідача розглянути питання щодо оформлення паспорта у формі паспортної книжечки, проте суд апеляційної інстанції вважає, що правильним і ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_9 від 09.09.2017 року, з урахуванням висновків суду, у зв'язку з чим змінює постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Щодо іншої частини позовних вимог про зобов'язання відповідача видати паспорт у формі книжечки та вести облік без цифрового ідентифікатора, суд першої інстанції правильно відмовив, оскільки такі вимоги є передчасними і не можуть бути задоволені з огляду на відсутність відмови суб'єкта владних повноважень здійснювати такі дії.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанову суду необхідно змінити в частині задоволених позовних вимог, в іншій частині - залишити без змін.

Повний текст судового рішення складений 17 грудня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 та Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 808/3174/17 змінити.

Абзац другий постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року № 808/3174/17 викласти в наступній редакції:

«Зобов'язати Вільнянський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_5 від 9 вересня 2017 року з урахуванням висновків суду».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко