Справа № 438/223/16-а
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/223/16-а
Провадження № 2-а/438/1/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем Україн

17 грудня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області у складі6

головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Гадубяк О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Бориславі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 міської ради, ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просить ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати п.3 рішення ОСОБА_6 міської ради №1371 від 15 квітня 2014 року, яким дозволено гр.ОСОБА_8 розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 600 кв.м по вул.С.Петлюри у м.Бориславі для ведення садівництва із земель запасу міста (землі сільськогосподарського призначення); судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що за договором купівлі-продажу від 14.11.2003 він придбав нежитлову будівлю №16 на вул.Петлюри у м.Бориславі Львівської області. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради за № 294 від 25.09.1980 та відповідно до схем-плану земельної ділянки, який знаходиться в матеріалах інвентарної справи від 28.01.2011, за вказаною адресою, за будівлею по вул. С.Петлюри, 16 у м.Бориславі закріплена ділянка розміром 2798 кв.м. У липні 2009 року та двічі у 2011 році він повторно звертався до ОСОБА_6 міської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 1000 кв.м. Однак ОСОБА_6 міська рада відмовила у задоволенні заяви рішенням № 411 від 31.10.2011 з підстави, що земельна ділянка використовується як проїзд до житлових будинків. Відмова міською радою надана на підставі недостовірного висновку головного архітектора Борислава від 29.09.2009 №393, та всупереч висновку управління Держкомзему у м.Бориславі №252 від 25.08.2009, висновку відділу регуляторної політики в землекористуванні і експлуатації надр №470вз від 12.10.2009, висновку ОСОБА_6 міської санітарно-епідеміологічної станції №2236 від 16.09.2009, що встановлено постановою Бориславського міського суду від 24.04.2012, якою відповідний пункт рішення міської ради було скасовано. Постанову суду хвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015 залишено без змін.

Однак, ОСОБА_6 міська рада своїм рішенням від 15.04.2014 № 1371, зокрема п.3, дозволила ОСОБА_8 розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 600 кв.м. для ведення садівництва, із земель запасу міста (землі сільськогосподарського призначення) та визначила частину прибудинкової території нежитлової будівлі № 16 по вул. С. Петлюри в м. Бориславі, котра належить позивачу на праві приватної власності, землею сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка, щодо якої ОСОБА_8 надано дозвіл, є тією ділянкою, щодо якої позивачу безпідставно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки під будівництво. Відповідно до схеми зонування території м. Борислава по вул. С. Петлюри та у м. Бориславі земель сільськогосподарського призначення немає. Спірна земельна ділянка, яка вказана в п. 3 рішення міської ради від 15.04.2014 № 1371 накладається на спірну земельну ділянку у постанові Бориславського міського суду по справі №2а/1301/8/2012, яка набрала законної сили 31.03.2015. Його сусіди ОСОБА_8 самовільно, без будь-яких правовстановлюючих документів, шляхом переміщення огорож прибудинкових територій, кожен зі сторони свого будинковолодіння, здійснили захоплення частини земельної ділянки, яка відповідно до діючих на сьогодні юридичних та землевпорядних документів є прибудинковою територією нежитлової будівлі № 16 на вул. С. Петлюри у м. Бориславі. Також ОСОБА_8 самовільно на цій території побудували гараж та частину літньої кухні. При цьому, ОСОБА_8 посилався на відповідне рішення міської ради, після чого позивач звернувся до міської ради про отримання копії такого рішення і на початку лютого 2016 року йому було надано копію оскаржуваного рішення міської ради.

Вищевказаний пункт рішення міської ради, який він оскаржує, вважає незаконним та таким, що перешкоджає реалізувати його конституційне право на безоплатне отримання земельної ділянки для будівництва житла, як такого, що у 2009 та двічі у 2011 році звертався до ОСОБА_6 міської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту відведення вказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за даною адресою у м. Бориславі по вул. С.Петлюри. Пункт 3 рішення ОСОБА_6 міської ради № 1371 від 15.04.2014 прийнятий всупереч довідки головного архітектора м. Борислава № 762 від 09.12.2013: цільове призначення цієї земельної ділянки - землі існуючої житлової забудови та територія громадської будівлі колишнього клубу «Шахтарів» (а не землі сільськогосподарського призначення). Відповідач не вправі вчиняти дії щодо розпорядження спірною частиною вказаної земельної ділянки, оскільки відповідно до схем-плану земельної ділянки по вул. Петлюри №16 в м.Бориславі наявному в матеріалах інвентаризаційної справи на вказане нежитлове приміщення колишнього клубу «Шахтарів", яке придбане позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2003, закріплена площа за вказаним обєктом нерухомості становить: 2798 кв. м.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 12.09.2017, позов підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 30.08.2017, у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вважає позов необґрунтованим, дала пояснення, аналогічні змісту письмового заперечення від 13.06.2016 №3-21/1465, змісту письмових додаткових пояснень від 19.06.2017 №3-21/1503, з яких вбачається, що рішенням ОСОБА_6 міської ради від 25.02.2011 №111 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1240 кв.м. у м.Бориславі на вул.Петлюри, 16 для обслуговування нежитлової будівлі (приміщення колишнього клубу «Шахтар»), що належить йому на праві власності. Проте позивач не подав на затвердження відповідний проект землеустрою. Позивач не надав жодних доказів, що земельна ділянка орієнтованою площею 600 кв.м., на яку рішенням міської ради від 15.04.2014 №1371 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_8 для ведення садівництва, це саме та земельна ділянка, на частину якої претендує позивач і що саме ці земельні ділянки накладаються. Крім цього, ОСОБА_8 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва і у довідці 6-зем зазначено, що на час оформлення проекту землеустрою це є землі сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя. Необґрунтованим є твердження позивача, що порушуються його права як користувача земельної ділянки, оскільки у позивача відсутні документи, що підтверджують таке користування. Земельна ділянка, на якій розміщений колишній клуб «Шахтар» перебуває у власності територіальної громади м.Борислава, тому міська рада правомірно надала ОСОБА_8 дозвіл на розроблення проекту землеустрою для ведення садівництва. Крім цього, рішенням ОСОБА_6 міської ради від 26.02.2015 №1789 затверджено проект території зонування м.Борислава, який був розроблений на замовлення міської ради архітектором у галузі розроблення містобудівної документації ОСОБА_10 Згідно з викопіювання зі схеми зонування території земельні ділянки на вул.С.Петлюри у районі колишнього клубу «Шахтаря» та земельної ділянки, на яку надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_8 для ведення садівництва відповідно до плану зонування відноситься до житлової зони Ж-1 (зона садибної житлової забудови), де дозволено супутні види забудови, у які входять сади. Отже, при наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_8 на вул.С.Петлюри для ведення садівництва відповідно до рішення міської ради від 15.04.2014 №1371 у житловій забудові міською радою не порушено вимог містобудівної документації.

Представник відповідача ОСОБА_7 управління Держгеокадастру у Львівській області у судове засідання не зявився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_8 у судове засідання 17 грудня 2018 року не прибув. Його представники ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 10.02.2016, та адвокат ОСОБА_5, яка діє на підставі договору від 01.07.2016, у судовому засіданні вважають позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Третя особа ОСОБА_9 у судове засідання не зявився. У матеріалах справи є його клопотання від 11.11.2016, у якому він просить розглянути справу без його участі, вважає, що рішення міської ради про дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під садівництво по вул.ОСОБА_11, що є предметом спору, є неправомірним, таким що прийнято з порушенням законодавства.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним нормативно-правовим актом з регулювання земельних правовідносин є Земельний кодекс України. Завданням Кодексу, разом з іншими нормативно-правовими актами, що регулюють земельні відносини, є забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до частин 1 (абз.1) та 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтями 118, 123, 124 Земельного кодексу України врегульовано порядок передачі у власність користування та в оренду земельних ділянок державної та комунальної власності , встановлено підстави для надання та відмови у наданні земельних ділянок.

Положеннями статті 123 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок у користування відбувається шляхом прийняття рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Пунктом "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ;abz=DU9D2">частиною 1 статті 122 Кодексу сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

;abz=DU9BV">Стаття 118 Земельного кодексу України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 14.11.2003 придбав нежитлову будівлю колишнього клубу «Шахтар» під №16 на вул.Петлюри у м.Бориславі Львівської області.

Вулиця ОСОБА_11 була перейменована з вулиці Суворова на підставі рішення ОСОБА_12 ОСОБА_6 міської ради народних депутатів Львівської області №9 від 07.08.1990, що стверджується копією відповідного архівного витягу з вказаного рішення міської ради.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 міської ради за № 294 від 25.09.1980 та відповідно до схем-плану земельної ділянки, який знаходиться в матеріалах інвентарної справи від 28.01.2011, за вказаною адресою, за будівлею по вул. С.Петлюри, 16 (колишня вул. Суворова) у м.Бориславі було закріплено земельну ділянку розміром 2798 кв.м.

Докази про те, що вказана земельна ділянка не вважається закріпленою за будівлею по вул. С.Петлюри, 16, передана у користування інших осіб тощо, у матеріалах справи відсутні.

Пунктом 3 рішення ОСОБА_6 міської ради Львівської області №1371 від 15 квітня 2014 року було дозволено третій особі - ОСОБА_8 розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 600 кв.м на вул.С.Петлюри у м.Бориславі для ведення садівництва із земель запасу міста (землі сільськогосподарського призначення).

Вказаний пункт рішення ОСОБА_6 міської ради оспорює позивач ОСОБА_1 у даній справі з тих підстав, що під час прийняття рішення було порушено вимоги законодавства, крім цього, частина земельної ділянки, щодо якої надано вищевказаний дозвіл ОСОБА_8, є земельною ділянкою, що закріплена за нежитловою будівлею колишнього клубу «Шахтар» під №16 на вул.Петлюри у м.Бориславі, що належить йому на праві власності, і щодо якої йому відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку; оспорюваним рішенням порушено його права як користувача земельної ділянки, не враховано висновки Бориславського міського суду у справі №2а/1301/8 від 24.04.2012.

Так, постановою Бориславського міського суду Львівської області у справі №2а/1301/8/2012, 2а/280/11 від 24.04.2012, яке набрало законної сили 31.03.2015, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним і скасовано п.3 рішення ОСОБА_6 міської ради від 31.11.2011 року № 411 «Про відмову громадянам міста у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та зобов'язано міську раду розглянути питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Постанову суду хвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.07.2015 залишено без змін.

У вказаній постанові суду судом було встановлено, що ОСОБА_1 не використовує нежитлову будівлю клубу «Шахтар» за адресою: м.Борислав, вул.Петлюри, 16, як громадську будівлю. Відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладена у п.3 рішення ОСОБА_6 міської ради від 31.11.2011 року № 411, прийнята всупереч висновку управління Держкомзему у м. Бориславі № 252 від 25 серпня 2009 року про погодження можливості відведення земельної ділянки на вул. Петлюри площею 1000 кв. м. та висновку відділу регуляторної політики в землекористуванні і експлуатації надр № 470 - вз від 12 жовтня 2009 року, що матеріали щодо відбору земельної ділянки пл.0.10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. ОСОБА_11 в Бориславі погоджуються та висновку ОСОБА_6 міської санітарно-епідеміологічної станції № 2236 від 16 вересня 2009 року, з якого видно, що ОСОБА_6 СЕС не заперечує можливість відведення земельної ділянки площею 1000 кв. м. для будівництва та обслуговування будинку по вул. Петлюри в м. Бориславі для ОСОБА_1

Вказана постанова Бориславського міського суду від 24.04.2012 виконана, ОСОБА_6 міська рада розглянула на сесії питання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, та зокрема,, рішенням від 29.09.2016 №393 відмовлено ОСОБА_1 розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. на вул.Петлюри у м.Борислав для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім цього, у вищевказаній постанові Бориславського міського суду Львівської області від 24.04.2012 судом було встановлено, що підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку слугувало те, що у рішенні постійної депутатської комісії з питань охорони навколишнього природного середовища, регулювання земельних відносин, будівництва та архітектури від 14 вересня 2011 року № 44/4 вказано, що спірна земельна ділянка використовується як під'їзд до житлових будинків та стоянка для автомобілів. У рішенні міської ради від 31 жовтня 2011 року № 411 причина відмови була зазначена, що земельна використовується як проїзд до житлових будинків.

Крім цього, під час розгляду справи №2а/1301/8/2012, 2а/280/11 представник ОСОБА_6 міської ради зазначив, що спірна земельна ділянка розташована в історичному сформованому середовищі в районі існуючої індивідуальної житлової забудови, громадських будівель та торгових закладів. Через спірну земельну ділянку проходить проїзд до двох житлових будинків і використовується як стоянка для автомобілів. Частина земельної ділянки потрапляє в зону планувальних обмежень щодо будівництва житлових будинків- охоронна зона ЛЕП.

Як вбачається з копії довідки відділу архітектури та містобудування від 09.12.2013 № 762 про розгляд заяви гр. ОСОБА_8, земельна ділянка розташована в західній частині міста, в районі існуючої житлової забудови та території громадської будівлі (колишнього клубу «Шахтарів»). Згідно генерального плану міста існуюча житлова забудова та адміністративна будівля. Ділянка даної конфігурації може бути надана тільки для ведення городництва в короткотермінову оренду.

Крім цього, відповідно до копії довідки, виданої відділом архітектури та містобудування ОСОБА_6 міської ради від 25.10.10 № 619, земельна ділянка, що розташована на вул. ОСОБА_11, розташована в центральній частині міста, в районі існуючої житлової забудови. Згідно генерального плану міста земельна ділянка знаходиться в зоні існуючої житлової забудови. На земельній ділянці розташована нежитлова адміністративна споруда, яка є власністю заявника ОСОБА_1

Відповідно до копії відповіді управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівської області на запит позивача від 17.02.2016: земельна ділянка на вул. С. Петлюри в м. Бориславі між будинками 16, 18 та 14а відноситься до земель житлової та громадської забудови. Запитувана земельна ділянка входить до прибудинкової території нежитлової будівлі №16 на вул. С. Петлюри в м. Бориславі.

Таким чином, досліджені судом докази, а також встановлені у справі №2а/1301/8/2012, 2а/280/11 обставини у своїй сукупності вказують на те, що земельна ділянка на вул. С. Петлюри у м. Бориславі, щодо якої оскаржуваним рішенням надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, - за цільовим призначенням віднесена для житлової забудови, а не для садівництва (землі сільськогосподарського призначення).

Відтак, вбачається, що міською радою допущено порушення законодавства під час винесення оскаржуваного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради на підтвердження дотримання міською радою вимог містобудівної документації при наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_8 на вул.С.Петлюри для ведення садівництва відповідно до рішення міської ради від 15.04.2014 №1371 посилається на новий план території зонування м.Борислава.

Так, відповідно до викопіювання зі схеми зонування: земельна ділянка на вул.С.Петлюри у районі колишнього клубу «Шахтаря», на яку надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_8 для ведення садівництва, відноситься до житлової зони Ж-1 (зона садибної житлової забудови), де дозволено супутні види забудови, у які входять сади.

Проте, суд не приймає до уваги як підставу для відмови у позові посилання представника відповідача ОСОБА_6 міської ради на вищевказаний план території зонування м.Борислава, оскільки такий було затверджено після прийняття ОСОБА_6 міською радою оскаржуваного рішення №1371 від 15 квітня 2014 року.

Зокрема, проект зонування території м.Борислава, який був розроблений на замовлення ОСОБА_6 міської ради архітектором у галузі розроблення містобудівної документації ОСОБА_10, було затверджено рішенням ОСОБА_6 міської ради від 26.02.2015 №1789, що стверджується копією вказаного рішення міської ради та плану зонування м.Борислав.

На час розгляду справи земельна ділянка на вул.Петлюри, 16 у м.Бориславі належить до земель запасу ОСОБА_6 міської ради та земель, не наданих у власність та постійне користування в межах населеного пункту, що стверджується відповіддю управління Держгеокадастру у Дрогобицькому районі Львівської області від 23.11.2016 №18-1302-99.3-4886/15-16.

Субєктом владних повноважень не надано суду доказів на спростування тверджень позивача про те, що частина земельної ділянки орієнтованою площею 600 кв.м., на яку оскаржуваним рішенням міської ради від 15.04.2014 №1371 надано дозвіл ОСОБА_8 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, є ділянкою, на яку претендує позивач і щодо якої існує судове рішення, зокрема, вищевказана постанова Бориславського міського суду Львівської області у справі №2а/1301/8/2012, 2а/280/11 від 24.04.2012.

Суд не приймає до уваги як підставу для відмови у позові покази у судовому засіданні свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проте, що батьки третьої особи ОСОБА_8 та члени його сімї тривалий час обробляли спірну земельну ділянку, садили огородину.

Порушені права землекористувачів підлягають захисту у порядку, передбаченому ст.152 ЗК України, згідно з яким захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що кореспондується з вимогами ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У відносинах розпорядження землями державної та комунальної власності органи державної влади та органи місцевого самоврядування діють відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, згідно з якою: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_6 міська рада не довів правомірності оспорюваного рішення, положення п.3 рішення ОСОБА_6 міської ради №1371 від 15 квітня 2014 року, не ґрунтується на підставах, передбачених законом, що має своїм наслідком протиправність відповідного рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково, визнавши протиправним п.3 рішення ОСОБА_6 міської ради №1371 від 15 квітня 2014 року, яким дозволено гр.ОСОБА_8 розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 600 кв.м по вул.С.Петлюри у м.Бориславі для ведення садівництва із земель запасу міста (землі сільськогосподарського призначення).

Що стосується позовної вимоги щодо скасування п.3 рішення ОСОБА_6 міської ради №1371 від 15 квітня 2014 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині з таких підстав.

Правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання (Рішення Конституційного суду України від 16.04.2009р. № 7-рп/2009, справа № 1-9/2009р.)

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв'язку з наведеним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551,20 грн. необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_6 міської ради.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 5, 19, 241-245 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним п.3 рішення ОСОБА_6 міської ради №1371 від 15 квітня 2014 року, яким дозволено гр.ОСОБА_8 розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 600 кв.м по вул.С.Петлюри у м.Бориславі для ведення садівництва із земель запасу міста (землі сільськогосподарського призначення).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_6 міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 551 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бориславський міський суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Текст рішення складено 27 грудня 2018 року

Головуючий суддя А.Т.Слиш