Справа № 0940/1638/18
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" грудня 2018 р. справа № 0940/1638/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лучко О.О.,
за участю секретаря: Королевич О.В.,
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу
за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства Івано-Франківськцемент
Ухвалою суду від 12.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання на 04.10.2018 о 10:00 год.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 04.10.2018 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 великих платників податків Державної фіскальної служби України про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 16.10.2018 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства Івано-Франківськцемент про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 16.11.2018 закрито підготовче провадження у справі, в ході якого судом вирішено клопотання сторін та витребувано додаткові докази на підтвердження доводів позивача і заперечень відповідача.
У письмових поясненнях від 16.10.2018 представник позивача також зазначив, що посилання відповідача на недобросовісність контрагентів позивача не стосується його самого та не свідчить про невиконання ним господарських операцій, а також про порушення податкового законодавства самим позивачем. Зазначив, що у відповідача відсутня будь-яка інформація про порушення контрагентами позивача вимог податкового законодавства, що автоматично робить дані підприємства добросовісними платниками податків.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 04.10.2018. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві (том 3 а.с.39-42). Зазначив, за результатами проведеної ОСОБА_4 великих платників податків Державної фіскальної служби України документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_3 акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» з питань дотримання вимог податкового законодавства прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. За результатами зібраної податкової інформації та згідно інформаційних баз ДФС встановлено нереальність здійснення операцій, тобто формування активу за рахунок надходження товарів з джерела невідомого походження від контрагентів постачальників легалізацією використання їх документів. Відповідно, такі документи не можуть вважатися первинними документами для підтвердження податкового обліку. До відповідача надійшли листи з результатами опрацювання зібраних податкових інформацій щодо спектру фінансово-господарської діяльності ТОВ «Укр-Техпром», ТОВ «Транспортний Дивізіон», ТОВ «Меш Інвест», згідно з висновками яких діяльність останніх спрямована на здійснення операцій, повязаних з наданням податкової вигоди третім особам. ОСОБА_4 великих платників податків ДФС України встановлено, що господарські операції між позивачем та зазначеними контрагентами/постачальниками не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів, достатніх умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів і транспортних засобів. Враховуючи викладене, контролюючим органом правомірно прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, а тому відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити з наведених у відзиві підстав.
Суд, розглянувши адміністративну справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши представників сторін, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступне.
Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківськцемент" (далі - ПАТ "Івано-Франківськцемент", позивач) відповідно до Статуту є юридичною особою приватного права (господарським товариством) та перебуває за основним місцем обліку в органах державної податкової служби як платник податків і зборів ( том 2 а.с.234-262, том 3 а.с.1-10).
ОСОБА_4 великих платників податків Державної фіскальної служби України проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ «Івано-Франківськцемент» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Укр-Техпром» за грудень 2016 року та січень, березень 2017 року, ТОВ «Транспортний Дивізіон» за період з 01.04.2016 по 31.12.2016, ТОВ «Меш Інвест» за період з 01.07.2016 по 31.08.2016, ПП «Сітен» за період з 01.04.2015 по 31.07.2015.
На підставі наказу начальника ОСОБА_4 великих платників податків Державної фіскальної служби України від 16.03.2018 за №461 (том 4 а.с.104-105) проведено перевірку, термін проведення якої продовжено відповідно до наказу про продовження термінів проведення документальної позапланової виїзної перевірки №696 від 13.04.2018 (а.с.5) та направлення на проведення перевірки №271, №272 та №273 від 23.03.2018 (том 4 а.с.107-109).
За результатами проведеної відповідачем перевірки 08.05.2018 складено акт №1192/28-10-41-09/00292988 (том 1 а.с.48-111), відповідно до якого встановлено наступні порушення вимог податкового законодавства:
- ст.1, п.2 ст.3, п.1, п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» за №996 від 16.07.1999, п.п.1.1 п.1, п.п.1.2 п.1, п.2.16 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України №88 від 24.05.1995 та зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, пп.134.1.1 п.134 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, а саме: неправомірно включено до складу витрат амортизацію щодо поліпшення основних засобів за 2016 рік на суму 32 093, 66 грн., за 2017 рік на суму 160 670, 27 грн, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 34 697, 52 грн, в тому числі за 2016 рік на суму 5 776, 87 грн, за 2017 рік на суму 28 920, 65 грн;
- п.198.1, п.198.2 п.198.3, п.198.6, ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-IV, в результаті чого завищено суму податкового кредиту на загальну суму 3 239 215,77 грн, у тому числі за квітень 2016 року 200 000,00 грн, травень 2016 року 150 000 грн, червень 2016 року 400 000 грн, липень 2016 року 544 661, 32 грн, серпень 2016 року 350 509,06 грн, вересень 2016 року 258 333, 34 грн, листопад 2016 року 216666,68 грн, грудень 2016 року 521 612, 66 грн, березень 2017 року 597 432,71 грн;
- п.198.1, п.198.2 п.198.3, п.198.6, ст.198 п.200.1, ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI, в результаті чого занижено податкові зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 3 022 549 грн, у тому числі за квітень 2016 року в сумі 200 000 грн, за травень 2016 року в сумі 150 000 грн, червень 2016 року в сумі 400 000 грн, липень 2016 року в сумі 544 661 грн, серпень 2016 року в сумі 350 509 грн, вересень 2016 року в сумі 258 333 грн, грудень 2016 року в сумі 521 613 грн, березень 2017 року в сумі 597 433 грн;
- п.198.1, п.198.2 п.198.3, п.198.6, ст.198 п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI, в результаті чого завищено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 216 667 грн, в тому числі за листопад 2016 року в розмірі 216 667 грн.
Не погоджуючись з висновками податкового органу, викладеними в акті, ПАТ Івано-Франківськцемент 14.05.2018 надіслав відповідачу заперечення (том 1 а.с.122-124), однак відповідачем залишено висновки акту без змін (125-130).
На підставі акту перевірки №1192/28-10-41-09/00292988 від 08.05.2018 відповідач виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення:
ПАТ Івано-Франківськцемент подало скаргу на податкові повідомлення рішення від 08.05.2018 до Державної фіскальної служби України (а.с.131-135).
Рішенням ДФС від 25.06.2018 №21633/6/99-11-01-02-25 строк розгляду скарги було продовжено до 03.08.2018.

Рішенням ДФС про результати розгляду скарги від 02.08.2018 за №21633/6/99-11-01-02-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а винесені відповідачем податкові повідомлення-рішення без змін.

Підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень слугували висновки контролюючого органу про нереальність, дефектність господарських операцій з вищевказаними контрагентами позивача, оскільки господарські операції між позивачем та зазначеними контрагентами/постачальниками не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів, достатніх умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів і транспортних засобів. (том 4 а.с.97-98).

Так, податковий орган зробив висновок, що позивачем неправомірно включено до складу витрат на амортизацію щодо поліпшення основних засобів за 2016 рік на суму 32093,66 грн., за 2017 рік на суму 160670,27 грн., що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 34697,52 грн., в т.ч. за 2016 рік на 5776,87 грн. та за 2017 рік на 28920,65 грн., а також, що позивачем завищено суму податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Укр-Техпром», ТОВ «Транспортний Дивізіон», ТОВ «Меш Інвест» на загальну суму 19435294,62 грн., в т.ч. ПДВ 3239215,77 грн. у звязку із встановленням нереальності проведення господарських операцій.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

При вирішенні спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно із ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до ч.1 ст.9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені яког оскладено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 цього Закону).

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п.14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України (надалі ПК України) господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу (п.44.1 ст.44 ПК України).

Відповідно до п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

В п.135.1 ст.135 ПК України передбачено, що базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпункту "а" п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

В п.198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно із п.200.4 ст.200 ПК України при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом, 21.05.2018 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким ПАТ Івано-Франківськцемент збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 3 022 549 грн. та визначено суму штрафних санкцій у розмірі 1 511 275 грн. (том 1 а.с.142-143), податкове повідомлення рішення №, яким ПАТ Івано-Франківськцемент збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 34 698 грн та визначено суму штрафних санкцій у розмірі 8 675 грн (том 1 а.с.139-140) та податкове повідомлення-рішення №, яким ПАТ Івано-Франківськцемент зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 216 667 грн (том 1 а.с.136-137), підставою для винесення яких слугував висновок відповідача про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Укр-Техпром» за грудень 2016 року та січень, березень 2017 року, ТОВ «Транспортний Дивізіон» за період з 01.04.2016 по 31.12.2016, ТОВ «Меш Інвест» за період з 01.07.2016 по 31.08.2016 року не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів, достатніх умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів і транспортних засобів.

Судом встановлено, що відповідно до договору про купівлю-продаж продукції і товару від 14.01.2013 за №02-2/1-16, укладеного між позивачем та, продавець (ТОВ «Меш Інвест») зобовязується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах договору. Загальна сума договору на момент підписання складала 995000 грн.

Згідно специфікації №1 від 14.01.2016 до зазначеного договору предметом купівлі-продажу були: стрілочний перевод б/в Р-65 1/9 лівий кількістю 1 штука, ціною 22400 грн за одну штуку; прокладки гумові під стрілочні башмаки у кількості 2 штуки, ціною 4500 грн за штуку; болт клемний в комплекті 9,8 т, ціною 24000 грн за тонну; шпали з/б б/в в Р-65 кількістю 1480 штук, ціною 195 грн за штуку; перевідний механізм ручний кількістю 4 штуки, ціною 5000 грн за штуку. Загальна вартість становить 776800 грн з ПДВ (том 1 а.с.147).

Згідно специфікації №2 від 23.02.2016 до зазначеного договору предметом купівлі-продажу були: прокладки гумові підстрілочні башмаки у кількості 4000 комплектів, ціною 4250 грн за комплект; болт клемний в комплекті 6,3 т, ціною 24500 грн за тонну; шпали з/б б/в в Р-65 кількістю 1480 штук, ціною 187,50 грн за штуку; болт стиковий в комплекті вагою 0, 580 т, ціною 20166,67 грн за тонну. Загальна вартість становить 552656 грн з ПДВ (том 1 а.с.148).

Згідно специфікації №3 від 08.06.2016 до зазначеного договору предметом купівлі-продажу були: шпали для залізничної колії 1520 мм Ш 1-1 у кількості 2000, ціною 275 грн; підкладки б/в КБ-65 вагою 33,170 т, за ціною 14083,33 грн; підкладки стикові б/в 65 вагою 21,460 т, за ціною 7666,67 грн; підкладки КБ-50 вагою5 т, за ціною 15333,33 грн; накладки Р-50 вагою 2 т, за ціною 6916,67 грн; болт закладний в комплекті М22х175 вагою 18,77 т, за ціною 19166, 67 грн; болт клемний в комплекті вагою 12,2 т, за ціною 13291,67 грн за комплект; прокладки гумові під стрілочні башмаки у кількості 11 комплектів, ціною 5416,67 грн за комплект; стрілочний перевод б/в Р-65 1/9 лівий кількістю 5 комплектів, ціною 187500 грн за комплект; стрілочний перевод б/в Р-65 1/9 правий кількістю 3 комплекти за ціною 186666,67 грн за комплект. Загальна вартість становить 3427405,13 грн з ПДВ (том 1 а.с.149).

Згідно специфікації №4 від 18.10.2016 до зазначеного договору предметом купівлі-продажу були болт стиковий в комплекті в кількості 3 комплекти, ціною 22916,67 грн за комплект; накладки стикові б/в 65 вагою 20т, за ціною 9000 грн за тонну; болт клемний в комплекті 23 т, ціною 16750 грн за тонну; стрілочний перевод б/в Р-65 1/9 правий кількістю 2 комплекти за ціною 200000 грн за комплект. Загальна вартість становить 1240800,01 грн з ПДВ (том 1 а.с.150).

Факт придбання товарів підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та податковими накладними щодо товару, зазначеного у Специфікаціях до договору про купівлю-продаж продукції і товару від 14.01.2013 за №02-2/1-16 (том 1 а.с.144-191).

Згідно з договором поставки від 27.07.2016 №27/07-ІФ, укладеного між позивачем та ТОВ "Транспортний дивізіон", позивач придбав у даного контрагента товар згідно специфікацій, які є невідємною частиною договору (том 1 а.с.192-193).

Згідно специфікації №1 від 27.07.2016 до зазначеного договору ТОВ «Транспортний дивізіон» поставив позивачу такий товар: рейки б/в Р-65 знос до 2 мм вагою 366,6 т, ціною за тонну 8333,33 грн.; шпала з/б б/в Р-65 у кількості 4512 штук, ціною 166,67 грн. за штуку; рама скидуюча Р-65 (ліва) кількістю 2 штуки, ціною 55000 грн. за штуку. Загальна вартість становила 4700416 грн. з ПДВ (том 1 а.с.194).

Згідно специфікації №2 від 02.08.2016 предметом купівлі були: підкладка КБ-65 б/в у кількості 5 тонн, за ціною 14083,33 грн. за тонну; болт закладний в комплекті М22Ч175 у кількості 1 тонна, за ціною 19166,67 грн.; болт клемний в кількості 1,5 тонни, за ціною 13250 грн. за тонну. Загальна вартість товару становила 131349,98 грн. з ПДВ (том 1, а.с.195).

Згідно специфікації №3 від 15.08.2016 предметом купівлі були гарнітура електроприводу для стрілочного переводу Р-65 на з/б основі в кількості 1 комплект за ціною 6666,67 грн. та новий стрілочний перевід Р-65 1/11 в кількості 1 комплект за ціною 300000 грн. Загальна вартість товару становила 368000 грн. (том 1а.с.196).

Згідно специфікації №4 від 26.10.2016 предметом купівлі були: рейки б/в Р-65 знос до 2 мм в кількості 378 тонн, за ціною 9250 грн. за тонну, шпала з/б б/в Р-65 в кількості 1600 тонн, за ціною 179,17 грн. за тонну та болт закладний в комплекті М22Ч175 в кількості 29 тонн, за ціною 26666,67 грн. за тонну. Загальна вартість товару становила 5467806,52 грн. з ПДВ (том 1, а.с.197).

Крім того, факт придбання товарів підтверджується відомістю розрахунків з контрагентом по хронології операції, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями та податковими накладними щодо товару, зазначеного у Специфікаціях до договору №27/07-ІФ на постачання товару від 27.07.2016 (том 1 а.с.198-250, том 2 а.с.1-206).

20.12.2016 між позивачем та ТОВ «Укр-Техпром» укладено договір №20/12 на постачання товару (том 2 а.с.207-210).

Згідно специфікації №1 від 20.12.2016 предметом договору поставки були: вінцева шестерня m-45, z-150 у кількості 1 штука, підвінцева шестерня m-45, z-20 у кількості 1 штука, траверса у кількості 10 штук. Загальна вартість товару становила 185 000 доларів США без врахування ПДВ (том 2 а.с.211).

В матеріалах адміністративної справи присутні акт звірки, відомість розрахунків з контрагентом по хронології операції, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні дорученнями та податкові накладні щодо товару, зазначеного у Специфікації до договору №20/12 на постачання товару від 20.12.2016 (том 2 а.с.212-233), якими підтверджується факт постачання товарів за договором.

Виходячи з наведених норм та проаналізувавши зібрані у справі докази щодо проведених господарських операцій ПАТ Івано-Франківськцемент з ТОВ «Укр-Техпром», ТОВ «Транспортний Дивізіон» і ТОВ «Меш Інвест» та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість, суд встановив, що між даними постачальниками та позивачем були проведені господарські операції, які носили реальний характер.

Вказані обставини підтверджуються первинними бухгалтерськими документами: укладеними договорами про надання послуг (виконання робіт), специфікаціями до них, виконання яких було підтверджено актами приймання-виконання наданих послуг (робіт), товарно-транспортними накладними, податковими та видатковими накладними, проведенням оплати за придбані товари, що в сукупності свідчить про фактичне отримання товариством товарів від контрагентів та фактичне понесення товариством витрат на їх придбання.

Суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Досліджені в судовому засіданні зазначені вище первинні документи підтверджують факти постачання та отримання товарів від контрагентів ТОВ «Укр-Техпром», ТОВ «Транспортний Дивізіон», ТОВ «Меш Інвест» та використання їх у господарській діяльності позивача, що підтверджується: прибутковими ордерами про прийняття на склад поставлених товарів, товарно-транспортними накладними (а.с.206-250 т.1); актами списання товарно-матеріальних цінностей на поточний та капітальний ремонт обєктів, на реконструкцію та модернізацію обєктів (а.с.64-71т.3); актами приймання виконаних робіт, підписаних із підрядною організацією ТОВ «Укрцемремонт» на підставі договору підряду №4/ВТВ від 05.01.2017 (а.с.72-85, 192-195 т.3); довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних підрядних робіт, звітами про нормативні витрати матеріалів у співвідношенні з фактичними за виконаними обсягами робіт щодо реконструкції підїзних колій, будівництва прирейкового терміналу, які виконувалися власними силами позивача та підтверджуються штатним розписом по підприємству (а.с.86-153 т.3, а.с.77-80 т.4); актами прийняття-передачі основних засобів та інвентарними картками обліку основних засобів (а.с. 83-96 т.4) тощо.

А тому висновки податкового органу про те, що господарські операції позивача з ТОВ «Укр-Техпром», ТОВ «Транспортний Дивізіон» і ТОВ «Меш Інвест» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів, достатніх умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів і транспортних засобів, суд вважає безпідставними.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що на момент проведення вищевказаних фінансово-господарських операцій позивача з ТОВ «Укр-Техпром», ТОВ «Транспортний Дивізіон» і ТОВ «Меш Інвест» останні мали господарську правосуб'єктність: в установленому законом порядку були зареєстровані як юридичні особи - суб'єкти господарювання, взяті на облік як платники податку на додану вартість, установчі документи цих підприємств недійсними в судовому поряду не визнавалися.

Стосовно посилань представника відповідача на узагальнену податкову інформацію щодо контрагентів позивача ТОВ «Укр-Техпром», ТОВ «Транспортний Дивізіон» і ТОВ «Меш Інвест» про здійснення ними діяльності, спрямованої на здійснення операцій, повязаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту, то така податкова узагальнена інформація є аналітичною інформацією податкового органу і вказані висновки не є висновками податкового органу, викладеними в актах документальних перевірок цих підприємств (а.с126-218 т.4).

Щодо посилань представника відповідача на наявність кримінального провадження, яким підтверджуються висновки фіскального органу щодо нереальності господарських операцій позивача з вищезазначеними контрагентами, суд вважає їх безпідставними, оскільки дане кримінальне відкрите за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України (справа №761/29058/17, провадження №1кс/761/18399/2017) (а.с.66-69 т.1) з приводу підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи (ст..205-1 КК України), стосовно ряду підприємств, які були контрагентами ТОВ «Укр-Техпром», ТОВ «Транспортний Дивізіон» і ТОВ «Меш Інвест» по ланцюгу постачання, а тому не може бути належним доказом у даній справі. Крім того, суд відмічає, що відсутній вирок суду у вказаному кримінальному провадженні, яке перебуває на стадії розслідування. А тому висновки податкового органу з посиланням на вказане кримінальне провадження, суд вважає безпідставними і необґрунтованими.

Стосовно посилання представника відповідача на вирок суду від 21.08.2017 (справа №761/29058/17, провадження №1кс/761/18399/2017) (а.с.66-69 т.1), то останній стосується ТОВ «Трейд-Трейдінг» і не стосується ні позивача, ні його контрагентів, а тому вказаний вирок суду не має преюдиційного значення для суду під час розгляду даної адміністративної справи в розумінні статті 78 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, суд зазначає, що платник податків не несе і не може нести відповідальності за іншого платника, навіть, якщо вони перебували між собою у господарських взаємовідносинах. Висновки контролюючого органу прямо суперечать практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами як джерело права.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Інтерсплав проти України" від 09.01.2007 суд вказав на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб за відсутності зловживання з їх боку.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність ані за несплату податків своїми контрагентами та ведення ними податкового обліку, ані за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї, як і не може нести відповідальність за інші дії контрагента.

При цьому слід зазначити, що відповідачем не подано належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

А для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податку на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового кредиту платника податків та формування валових витрат платника податків.

Дана позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03). Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відтак, зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість та на віднесення до валових витрат понесені витрати у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та понесених витрат, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит та формування витрат в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податку на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового кредиту платника податків.

За наведених підстав, доводи відповідача про відсутність реального виконання господарських операцій та безтоварність операцій є необґрунтованими, а тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано витрати та податковий кредит за господарськими операціями із вищенаведеними контрагентами.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № та № від 21.05.2018.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки представник позивача в судовому засіданні просив не розглядати його клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 71907,97 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 великих платників податків Державної фіскальної служби України № від 21.05.2018, яким ОСОБА_3 акціонерному товариству Івано-Франківськцемент збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 3 022 549 грн та визначено суму штрафних санкцій у розмірі 1 511 275 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 великих платників податків Державної фіскальної служби України № від 21.05.2018, яким ОСОБА_3 акціонерному товариству Івано-Франківськцемент збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 34 698 грн та визначено суму штрафних санкцій у розмірі 8 675 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 великих платників податків Державної фіскальної служби України № від 21.05.2018, яким ОСОБА_3 акціонерному товариству Івано-Франківськцемент зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 216 667 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 великих платників податків Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства Івано-Франківськцемент сплачений судовий збір в розмірі 71907,97 грн (сімдесят одна тисяча девятсот сім гривень девяносто сім копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Приватне акціонерне товариство Івано-Франківськцемент (, с.Ямниця, Тисминецький район, Івано-Франківська область, 77422);

ОСОБА_4 великих платників податків Державної фіскальної служби України (, м.Київ,вул.Дегтярівська, 11г, 04199).

Суддя Лучко О.О.

Рішення в повному обсязі складене 24 грудня 2018 р.