Справа № 815/5205/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5205/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання - Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 29 січня 2018 року у складі суду судді: Харченко Ю.В. в місті Одесі по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення щодо застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.09.2017р., податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.09.2017р., податкових повідомлень-рішень від 15.09.2017р. №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - ГУ ДФС в Одеській області) у якому, з урахуванням уточнень (від 04.12.2017 р. вхід.№33336/17), просив визнати протиправними та скасувати Рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.09.2017р., податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.09.2017р., податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 15.09.2017р. №, №, №, №, №, №, №, №, №, №.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2018 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог повністю. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що господарська діяльність ФОП ОСОБА_2 підпадає під незначний або середній ступені ризику, у зв'язку з чим, з урахуванням приписів п. 77.2 Податкового кодексу України, та п.п. 3.4.1.2, 3.4.1.3 Методичних рекомендацій щодо складання плану-графіка проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання, затверджених Наказом Державної податкової служби України від 27.06.2012р. №553, планові документальні перевірки ФОП ОСОБА_2 повинні проводитись не частіше ніж 1 раз на три календарних роки, або 1 раз на два календарні роки. При цьому, попередня документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 була проведена ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеської області з 21.09.2015 року по 02.10.2015 року, за результатами якої складено відповідний акт від 19.10.2015 р. №6964/15-53-17-01/НОМЕР_1. Також, на думку апелянта, складений податковим органом за результатами проведення перевірки Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р.» від 28.08.2017 р. №1134/15-32-13-05/НОМЕР_1, не відповідає формі акта, що затверджено Наказом ДФС України від 01.06.2017р. №396. Також, апелянт зазначає, що податковим органом перевірку діяльності суб'єкта господарювання проведено не за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка, у зв'язку з чим, на думку ФОП ОСОБА_2, фактично фахівцями контролюючого органу проведено документальну невиїзну перевірку. У абзаці 5 на стор. 8 Акту зазначено, що позивачем нібито безпідставно було включено до витрат продукти харчування та напої, що придбавались у ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» та ТОВ «ЛУЗАНІВКА» на загальну суму 146075,58 грн. - у 2015 р. Це не відповідає дійсності, оскільки в обґрунтування включення цих сум до витрат на вимогу відповідача позивачем у ході перевірки були надані, окрім первинних документів, зокрема, накази №1609/14 від 16.09.2014 р. та №1509/14 від 15.09.2014 р. , які підтверджують, що дані витрати були здійснені для виготовлення сніданків для гостей готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1». Крім того, в Акті перевірки від 28.08.2017 р. №1134/15-32-13-05/НОМЕР_1 зазначено невірну суму включених до вартості документально підтверджених витрат, а саме 10631183,27 грн., а також зазначено, що позивачем порушено вимоги ст. 6 п.п. 1.2 ст. 7, з урахуванням п.п. 11 ст. 8 Закону України «Про соціальний внесок», котрий не існує. Натомість, існує Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Також, вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 15.09.2017 року №Ф- сума штрафних санкцій становить 15442,61 грн., котра є відмінною від суми штрафних санкцій, зазначеної у рішенні від 15.09.2017 року №. Податкове повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №, у порушення положень Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Державної фіскальної служби України від 28.12.2015 р. №1204, не містить літери. Податкові повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №, № містять неправдиву адресу місцезнаходження відповідача, №, №, № неправдиві найменування та адресу місцезнаходження відповідача. Враховуючи

Відповідач/ГУ ДФС в Одеській області, надало до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. З огляду на те, що відповідач фактично реалізував надані йому наказами компетенцію на проведення перевірки, за результатами яких складено акт, то правові наслідки оспорюваного наказу та дії на підставі наказу є вичерпаними, а тому їх скасування не може призвести до правових наслідків відновлення порушеного права позивача, про наявність якого він стверджує та за захистом якого він звернувся до суду, що виключає можливість задоволення позовних вимог у даному випадку. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до виїзної перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Крім того, відповідач зазначає, що в ході перевірки ФОП ОСОБА_2 не доведено реальність здійснення операцій продуктами харчування та напоями, ведення сільського господарства, торгівельної діяльності. Таким чином, витрати на придбання товару та послуг по яким не доведено реальність використання у господарській діяльності не можуть бути враховані при визначені податкового кредиту в розумінні п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, ст. 185, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України». В порушення п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-ІУ (із змінами га доповненнями) ФОП ОСОБА_2 включив до складу дозволеного податкового кредиту суму податку на додану вартість придбаних товарів яким не доведено реальність не доведено реальність використання у господарській діяльності. Перевіркою встановлено що порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями від 06.07.1995 р. №265/95-ВР) (здійснювала розрахункові операції в безготівковій формі із застосуванням платіжних карток (розрахунки по еквайрінгу) в сфері торгівлі без застосування реєстратора розрахункових операцій без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій за період з 01.01.2015 по 27.03.2016 р.р. та з 02.12.2016 по 25.12.2016 р.р. на загальну суму 1 248 510,5 гривень.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у період з 31.07.2017 р. по 18.08.2017 р. на підставі ст. 77 Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Наказу ГУ ДФС в Одеській області «Про проведення планової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2.» від 17.07.2017 р. №2725, та плану-графіка проведення документальних перевірок на 3 квартал 2017року, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Лукасевич О.О., проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р.

За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р.» від 28.08.2017р. №1134/15-32-13-05/НОМЕР_1, у висновках якого встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 вимог п. 177.1 ст. 177, п. 178.2, п. 178.3 ст. 178, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим податковим органом донараховано підприємцю податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 190315,34 грн., з яких за 2015 рік у сумі 78248,31 грн., за 2016 рік у сумі 112067,03 грн.; встановлено несвоєчасну сплату узгоджених зобов'язань з податку на доходи з фізичних осіб, та військового збору, що призвело до порушення приписів п. 168.4 ст. 168, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України; заниження військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2015 рік на суму 6608,83грн., та за 2016рік на суму 9338,92 грн., внаслідок чого порушено положення ст.ст. 163, 168, 171, 176 Податкового кодексу України; заниження зобов'язання по сплаті єдиного соціального внеску за 2015 рік на суму 43313,40 грн., та за 2016рік на суму 54020,19 грн., у зв'язку з чим порушено ст. 6, п.п. 1.2 ст. 7 з урахуванням п. 11 ст. 8 Закону України про «Єдиний соціальний внесок»; заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість (завищення від'ємного значення з податку на додану вартість) за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року на сумі 104542 грн., що призвело до порушення положень п.п. 198.4, 198.6, ст. 198, п.п. 200.1, 200.4 ст. 200, ст. 202 Податкового кодексу України; порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям платникам податку на додану вартість, на загальну суму 17114,50 грн., що призвело до порушення п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України; здійснення розрахункових операцій в безготівковій формі із застосуванням платіжних карток (розрахунки по еквайрінгу) в сфері торгівлі без застосування реєстратора розрахункових операцій, без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій за період з 01.01.2015 р. по 27.03.2016 р. та з 02.12.2016 р. по 25.12.2016 р. на загальну суму 1248510,50 грн., у зв'язку з чим порушено положення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; несвоєчасну сплату узгоджених зобов'язань з туристичного збору, внаслідок чого порушено п.п. 268.7.1 п. 268.7 ст. 268, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України; несвоєчасну салату узгоджених зобов'язань з рентної плати за спеціальне використання води, що призвело до порушення п.п. 257.5 ст. 257, п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

На підставі складеного Акта перевірки від 28.08.2017 р. №1134/15-32-13-05/НОМЕР_1, Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області винесено податкові повідомлення-рішення від 15.09.2017 р. №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, Рішення щодо застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.09.2017 р., податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.09.2017 р.

Не погодившись з означеними податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 15.09.2017 р. №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.09.2017 р., та податковою вимогою Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.09.2017 р., ФОП ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання їх протиправними, та скасування.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволені позовних вимоги ФОП ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення від 15.09.2017р. №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, Рішення щодо застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.09.2017р., та податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.09.2017р., винесено податковим органом правомірно, та з урахуванням положень чинного законодавства.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 77.1 статті 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Пунктом 77.2 статті 77 Податкового кодексу України передбачено, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Зокрема, як встановлено судом першої інстанції, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ФОП ОСОБА_2 включено до плану-графіка проведення документальних перевірок на 3 квартал 2017 р., про що свідчить наявний у матеріалах справи План-графік проведення документальних перевірок на 3 квартал 2017р.

Відповідно до п.п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, та відповідно до плану-графіка на 3 квартал 2017 р. проведення документальних планових виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців, 12.07.2017 р. Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено Наказ «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2.» №2725, пунктом 1 якого наказано провести з 31.07.2017 р. тривалістю 10 робочих днів документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р.

Згідно з п.п. 77.6 ст. 76 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки передбачено пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок передбачено статтею 81 Податкового кодексу України, відповідно до якої посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, судом з'ясовано, що у разі якщо платник податків вважає порушення контролюючим органом порядку та підстав призначення податкової перевірки, такі обставини можуть бути підставою для не допуску посадових осіб податкового органу до перевірки.

Між тим, судом встановлено, що у період з 31.07.2017 р. по 18.08.2017 р., на підставі ст. 77 Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Наказу ГУ ДФС в Одеській області «Про проведення планової документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2.» від 17.07.2017 р. №2725, з урахуванням Наказу ГУ ДФС в Одеській області від 14.08.2017 р. №3546, та плану-графіка проведення документальних перевірок на 3 квартал 2017 року, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Лукасевич О.О., проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р.

Щодо доводів апелянта про порушення Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області порядку та підстав призначення податкової перевірки, оскільки суб'єктом господарювання було допущено посадову особу контролюючого органу до її проведення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки, при цьому, якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. Саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе, водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

При цьому суд враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (справа №826/12612/17), від 13 березня 2018 року (справа №804/1113/16), від 20 лютого 2018 року (справа №826/1205/16), від 10 травня 2018 року (справа №806/2127/16).

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відповідач фактично реалізував надані йому наказами компетенцію на проведення перевірки, за результатами яких складено акт, то правові наслідки оспорюваного наказу та дії на підставі наказу є вичерпаними, а тому їх скасування не може призвести до правових наслідків відновлення порушеного права позивача, про наявність якого він стверджує та за захистом якого він звернувся до суду, що виключає можливість задоволення позовних вимог у даному випадку. Тобто, у даному випадку ФОП ОСОБА_2 не використано законодавчо передбаченого захисного механізму у вигляді недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, за наслідками проведення якої фахівцем Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області встановлено порушення суб'єктом господарювання вимог податкового законодавства, та як наслідок винесено спірні податкові повідомлення-рішення від 15.09.2017р. №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.09.2017 р., податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.09.2017 р., а відтак, колегія суддів відхиляє та не приймає до уваги твердження ФОП ОСОБА_2 щодо порушення Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області порядку та підстав призначення податкової перевірки, оскільки суб'єктом господарювання було допущено посадову особу контролюючого органу до її проведення.

Згідно з п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України - витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.п. 138.1, 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 138.9, підпунктами 138.10.2 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п. 135.1, 135.2 ст. 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.п. 139.1.3, 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: суми попередньої (авансової) оплати товарів, робіт, послуг; витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Також, пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно з приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, формування податкового кредиту є відображенням наслідків господарських операцій у податковій звітності.

Податкова звітність ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку, який є обов'язковим.

Зокрема, статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що визначальною умовою правомірності формування податкового кредиту, та віднесення відповідних сум податку на прибуток до складу валових витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податків, та підтвердження первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку.

Як встановлено судом першої інстанції, та зазначено в Акті перевірки від 28.08.2017 р. №1134/15-32-13-05/НОМЕР_1, суб'єкт господарювання ОСОБА_2 у перевіряємому періоді фактично займався діяльністю готелів та наданням в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна, зокрема, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 приміщення, що надавалось в оренду юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, а за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться готель «ІНФОРМАЦІЯ_1». Так, згідно наданих до перевірки первинних документів, а саме: банківських виписок, касових чеків, прибутково-видаткових накладних, у спірному періоді дохід ФОП ОСОБА_2 складався виключно з «плати за проживання в готелі», «орендної плати згідно договорів», та «комісійної винагороди за надання супутніх туристичних послуг».

При цьому, колегією суддів встановлено, що при формуванні показників з податку на прибуток, та податкового кредиту ФОП ОСОБА_2 враховано суми витрат та податку на додану вартість з утримання власного авто, придбання продуктів харчування, та напоїв, що придбавались у ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ Україна» та ТОВ «ЛУЗАНІВКА» у 2016 році на загальну суму 208478,95 грн. у 2015 році на загальну суму 146075,58 грн., також до витратної частини включено витрати на утримання майна у с. Лиманському а саме витрати на електро та водопостачання, телекомунікаційні послуги, отримані від підприємств ТОВ «ЛЄКОЛ», ТОВ «ЛІМАНЕТ», КП «ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» у 2015 році на загальну суму 5129 грн., у 2016 році на загальну суму 3599,65 грн. До витрат увійшла оренда та утримання торгівельного приміщення ТЦ «Староконний» у 2015 році на загальну суму 1247,95 грн. у 2016 році на загальну суму 2813,40 грн., витрати на придбання у ТОВ «АГРО ФЕКТОРІ» комбікормів для тварин у 2015 році на загальну суму 105166 грн., та інше.

Між тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ФОП ОСОБА_2 не доведено реальності здійснення операцій продуктами харчування та напоями, ведення сільського господарства, торгівельної діяльності, а тому витрати на придбання товару, та послуг за якими не доведено реальності їх використання у власній господарській діяльності, не можуть бути враховані при визначенні податкового кредиту з огляду на наступне.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що відповідачем в п. 1.6. Акту (Т. 1 а.с. 25) не зазначені наступні види господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 за КВЕД: 01.47 Розведення свійської птиці, 10.12 Виробництво м'яса свійської птиці, 46.32 Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами, 47.22 Роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах (Т. 1 а.с. 16-18). Колегія суддів вважає, що дані види діяльності повинні бути перевірені під час здійснення відповідачем документальної планової виїзної перевірки. Однак цього не було зроблено.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи, зокрема ветеринарним свідоцтвом К-15 №110118 від 09.08.2015 року на 1000 качок, підтверджується господарська діяльність позивача щодо розведення свійської птиці (Т. 2 а.с. 11).

Висновок суду першої інстанції про те, що ФОП ОСОБА_2 безпідставно було включено до витрат продукти харчування та напої, що придбавались у ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» та ТОВ «ЛУЗАНІВКА» на загальну суму 146075,58 грн. - у 2015 р. та 208478,95 грн. не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки в обґрунтування включення цих сум до витрат ФОП ОСОБА_2 у ході перевірки були надані, окрім первинних документів, зокрема, накази №1609/14 від 16.09.2014 р. та №1509/14 від 15.09.2014 р., які підтверджують, що дані були здійснені для виготовлення сніданків для гостей готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Колегія суддів зазначає, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов'язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.

Також, відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 1.1-1,4 пункту 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать, зокрема, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України).

Відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця документально не підтверджені витрати.

Таким чином, за змістом наведеної норми обов'язковою умовою врахування витрат на придбання товарів при визначенні оподатковуваного доходу платника є спрямованість таких операцій на одержання доходу (економічної вигоди).

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем дані витрати на загальну суму 146075,58 грн. - у 2015 р. та 208478,95 грн. - у 2016 р. підтверджується первинною документацією, а саме - відповідними податковими накладними за 2015-2016 р.р., договорами поставки та інформацією, наданою ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ УКРАЇНА» (Т.2 а.с. 250, Т. 3 а.с. 1-136).

При цьому, колегія суддів зазначає, що зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції та їм не надано належної оцінки.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що за результатами попередніх документальних планових виїзних перевірок, проведених ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, коли перевірялась господарська діяльність позивача за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. та з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р.) було зараховано до витрат придбані ФОП ОСОБА_2 у контрагентів продукти харчування та напої для цих ж цілей, що й за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р., що підтверджується копіями відповідних актів від 30.01.2014 р. №775/15-53-17-1/НОМЕР_1 та від 19.10.2015 р. №6964/15-53-17-01/НОМЕР_1 (Т. 3 а.с. 137-179).

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно в п. 1.16.1 Акту перевірки:

- п. 6.4. - єдиний внесок самозайнятої особи складає 5561,4 грн. (за 2015 р.);

- п. 6.5. - єдиний внесок самозайнятої особи як роботодавця (в т.ч. за цивільно - правовими договорами) складає 51917,56 грн. (за 2015 р.). Тобто загалом за 2015 рік ФОП ОСОБА_2 було нібито сплачено ЄСВ у сумі 57478,96 грн. (Т. 1 а.с. 27) Відповідно до п. 2.3.2. Акту (Т. 1 а.с. 34) у таблиці зазначено, що загалом за 2015 рік ФОП ОСОБА_2 було нібито сплачено ЄСВ у сумі 46681,75 грн.

При цьому, як вбачається з платіжних доручень (Т. 1 а.с. 153-162), загалом за 2015 рік ФОП ОСОБА_2 було сплачено ЄСВ у сумі 59671,07 грн.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що в Акті вказана інша інформація про розмір сплати ФОП ОСОБА_2 ЄСВ за 2015 рік, що суттєво вплинуло на подальші розрахунки розміру донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску, а також суттєво вплинуло на розмір штрафних санкцій.

Щодо вимоги Головного управління ДФС у Одеській області №Ф- від 15.09.2017р. про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску та рішення № від 15.09.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму, судова колегія зазначає наступне.

Як з'ясовано вище, перевіркою визначення оподатковуваного доходу встановлено, що ФОП ОСОБА_2 занижено оподатковуваний (чистий) дохід на 1063183,27 грн., з яких 440588,65 грн. у 2015 р., та 622594,62 грн. у 2016 р., у зв'язку з чим, платнику податків донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 190315,34 грн., з яких 78248,31 грн. у 2015 р., 112067,03 грн. у 2016 р. за несвоєчасну сплату узгоджених зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб, та військовий збір у сумі 15947,72 грн., з яких 6608,83 грн. у 2015 р., 9338,92 грн. у 2016 р.

Також, згідно наданих до перевірки податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2014 та 2015 роки, заниження ФОП ОСОБА_2 єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок становить 34,7% (124822,47грн.) за 2015рік, та 22% (245546,32грн.) за 2016 рік, у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_2 у спірному періоді занижено зобов'язання по сплаті єдиного соціального внеску, а саме за 2015 р. у сумі 43313,40 грн., за 2016 р. у сумі 54020,19 грн.

У вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 15.09.2017 року №Ф- в сумі 97333 грн. 59 коп. штрафні санкції становлять 15442 грн. 61 коп. Ця сума є відмінною від суми штрафних санкцій, зазначеної у рішенні від 15.09.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (14064 грн. 70 коп.).

При прийнятті оскаржуваної вимоги та рішення, контролюючий орган виходив з власних тверджень про необхідність збільшення позивачу чистого оподаткованого доходу за 2015-2016 роки внаслідок неврахування понесених при здійсненні підприємницької діяльності витрат.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI.

Виключно даним Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч. 2 ст. 2 Закону №2464-VI).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

За змістом ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем безпідставно та всупереч нормам чинного законодавства прийнято висновок про збільшення чистого оподатковуваного доходу позивача за 2015-2016 роки, а тому правові підстави для формування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- із єдиного внеску та рішення № від 15.05.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску відсутні.

Отже, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 15.09.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 14064 (чотирнадцять тисяч шістдесят чотири) грн. 70 коп. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС в Одеській області від 15.09.2017 року №Ф- в сумі 97333 (дев'яносто сім тисяч триста тридцять три) грн. 59 коп. та 15442 (п'ятнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 61 коп. штрафних санкцій підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно з пп. 1.2 п. 161 Підрозділу 10 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

З огляду на безпідставність висновків Головного управління ДФС в Одеській області про збільшення оподатковуваного доходу за 2015-2016 роки, відсутні підстави щодо донарахування ФОП ОСОБА_2 військового збору на суму оподаткованого доходу в розмірі 19984,68 грн., тому податкове повідомлення-рішення від 15.05.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір в розмірі 19934 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн. 68 коп. (з яких за податковими зобов'язаннями - 15947 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот сорок сім) грн. 75 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3986 (три тисячі дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 93 коп. підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо порушення терміну реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість на загальну суму 17114,65 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Податкові накладні №87 від 25.12.2015 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 815грн., сума штрафних санкцій 81,50 грн.), №63 від 24.12.2015 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 20, сума ПДВ 83,33 грн., сума штрафних санкцій 8,33 грн.), №69 від 25.12.2015 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 430,83грн., сума штрафних санкцій 43,08 грн.), №70 від 25.12.2015 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 616,67 грн., сума штрафних санкцій 61,67 грн.), №67 від 25.12.2015 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 141,66грн., сума штрафних санкцій 14,17 грн.), №68 від 25.12.2015 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 616,67грн., сума штрафних санкцій 61,67 грн.), №20 від 03.12.2015 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 213,33грн., сума штрафних санкцій 21,33 грн.), №2 від 27.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 21, сума ПДВ 197 грн., сума штрафних санкцій 19,75 грн.), №48 від 20.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 22, сума ПДВ 322,50грн., сума штрафних санкцій 32,25 грн.), №49 від 20.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 21, сума ПДВ 87,50грн., сума штрафних санкцій 8,75 грн.), №50 від 20.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 21, сума ПДВ 70,83 грн., сума штрафних санкцій 7,08 грн.), №33 від 22.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 18, сума ПДВ 416,67 грн., сума штрафних санкцій 41,67 грн.), №14 від 11.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 265 грн., сума штрафних санкцій 26,50 грн.), №11 від 11.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 366,67 грн., сума штрафних санкцій 36,67 грн.), №13 від 11.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 475 грн., сума штрафних санкцій 47,50 грн.), №16 від 11.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 756,50 грн., сума штрафних санкцій 75,65 грн.), №15 від 11.01.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 331,50грн., сума штрафних санкцій 33,15грн.), №30 від 09.02.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 17, сума ПДВ 1730 грн., сума штрафних санкцій 173 грн.), №31 від 10.02.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 20,83грн., сума штрафних санкцій 2,08грн.), №12 від 04.03.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 20, сума ПДВ 1730 грн., сума штрафних санкцій 173грн.), №11 від 04.03.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 20, сума ПДВ 775 грн., сума штрафних санкцій 77,50 грн.), №10 від 04.03.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 20, сума ПДВ 316,67 грн., сума штрафних санкцій 31,67 грн.), №5 від 02.03.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 815 грн., сума штрафних санкцій 81,50грн.), №4 від 02.03.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 283,33 грн., сума штрафних санкцій 28,33грн.), №144 від 29.04.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 21, сума ПДВ 29,17грн., сума штрафних санкцій 2,92грн.), №40 від 11.04.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 189,99 грн., сума штрафних санкцій 19грн.), №108 від 08.04.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 475 грн., сума штрафних санкцій 47,50 грн.), №122 від 19.05.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 200грн., сума штрафних санкцій 20грн.), №135 від 20.05.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 18, сума ПДВ 90 грн., сума штрафних санкцій 9 грн.), №120 від 19.05.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 90 грн., сума штрафних санкцій 9 грн.), №179 від 20.05.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 18, сума ПДВ 541,67 грн., сума штрафних санкцій 54,17 грн.), №123 від 19.05.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 19, сума ПДВ 1000грн., сума штрафних санкцій 100 грн.), №57 від 14.05.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 583,34 грн., сума штрафних санкцій 58,33грн.), №14 від 10.05.2016р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 16, сума ПДВ 475грн., сума штрафних санкцій 47,50грн.), №203 від 24.05.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 91, сума ПДВ 600 грн., сума штрафних санкцій 240грн.), №149 від 01.06.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 47, сума ПДВ 42,50 грн., сума штрафних санкцій 12,75 грн.), №150 від 10.06.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 38, сума ПДВ 170 грн., сума штрафних санкцій 34 грн.), №151 від 02.06.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 82, сума ПДВ 200 грн., сума штрафних санкцій 80 грн.), №39 від 23.09.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 24, сума ПДВ 234,17 грн., сума штрафних санкцій 23,42 грн.), №223 від 26.09.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 21, сума ПДВ 99,17 грн., сума штрафних санкцій 9,92 грн.), №225 від 30.09.2016р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 24, сума ПДВ 108,33 грн., сума штрафних санкцій 10,83 грн.), №224 від 30.09.2016 р. (кількість днів порушення термінів реєстрації податкової накладної 24, сума ПДВ 108,33 грн., сума штрафних санкцій 10,83 грн.).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Згідно з п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ФОП ОСОБА_2 порушено термін реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість на загальну суму 17114,65 грн., до платника податку правомірно застосовано штрафні санкції у загальному розмірі 1976,97 грн.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що протягом спірного періоду ФОП ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій. Водночас, суб'єктом господарювання, ані до перевірки, ані до матеріалів справи не надано Книги обліку розрахункових операцій за період 01.01.2015 р. по 27.03.2016 р..

Між тим, судом першої інстанції встановлено, що розрахункових операцій в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток) при наданні послуг за період 01.01.2015 р. по 27.03.2016 р. ФОП ОСОБА_2 проведено на загальну суму 1228425,50грн.

У книзі обліку розрахункових операцій, котра зареєстрована за №/2 від 14.09.2016 р. відсутні 2-звіти (не роздруковані) за період з 02.12.2016 р. по 25.12.2016 р., проте відповідно до банківських виписок з рахунку ПАТ КБ «Приватбанк» рахунок НОМЕР_2, фінансово господарські операції проводились із використанням платіжних карток (еквайрінг) на загальну суму 20085 грн.

Відповідно до п. 1. ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що у період з 01.01.2015 р. по 27.03.2016 р., та з 02.12.2016 р. по 25.12.2016 р. ФОП ОСОБА_2, у порушення приписів п. 1. ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», здійснював розрахункові операції в безготівковій формі із застосуванням платіжних карток (розрахунки по еквайрінгу) в сфері торгівлі без застосування реєстратора розрахункових операцій, та без роздрукування відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій на загальну суму 1248510,50 грн..

При цьому, колегія суддів наголошує, що на відповідну пропозицію суду першої інстанції, позивачем - ФОП ОСОБА_2 до матеріалів адміністративної справи не додано жодних належних, та допустимих доказів, які б спростовували виявлені фахівцем податкового органу в ході проведення перевірки вище окреслені порушення вимог чинного законодавства України.

Водночас, колегія суддів зазначає, що в Акті перевірки від 28.08.2017 р. №1134/15-32-13-05/НОМЕР_1 зазначено суму включених до вартості документально підтверджених витрат у розмірі 10631183,27 грн. Однак, у тому ж реченні зазначено, що у 2015 році - загальна сума неправомірно включених до вартості документально підтверджених витрат складає 440 588, 65 грн., у 2016 році - 622 594,62 грн., що складає 1 631 183,27 грн., тобто у 10 разів менше. Ця ж значно завищена сума наведена у Акті ще декілька разів, що у підсумку неправомірно збільшило суму штрафних санкцій у відповідних податкових повідомленнях-рішеннях, що є неприпустимим.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач неправомірно донарахував позивачу податок на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності у сумі 190 315,34 грн. виходячи саме з помилкової суми 10 631 183,27 грн.

Колегія суддів вважає, що результати проведеної відповідачем перевірки та нарахування штрафних санкцій спростовуються первинними документами позивача, які повністю співпадають з податковими деклараціями за 2015-2016 р.р., які залучені до матеріалів справи (Т. 1 а.с. 64-73).

Отже, податкове повідомлення-рішення форми «Р» Головного управління ДФС в Одеській області від 15.09.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 237894 (двісті тридцять сім тисяч вісімсот дев'яносто чотири) грн. 17 коп. (з яких за податковими зобов'язаннями - 190315 (сто дев'яносто тисяч триста п'ятнадцять) грн.. 43 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 47578 (сорок сім тисяч п'ятсот сімдесят вісім) грн. 83 коп. підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість, правомірності декларування сум податку, що підлягають бюджетному відшкодуванню, колегія суддів зазначає наступне.

Висновками Акту перевірки встановлено порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України, в саме включення ФОП ОСОБА_2 до складу дозволеного податкового кредиту суму податку на додану вартість придбаних товарів. За період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 року платником задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі 242789 грн. Суми податку на додану вартість, що підлягають бюджетному відшкодуванню ФОП ОСОБА_2 за перевіряє мий період не декларував. Таким чином, перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість (визначення суми податку, що підлягає (підлягала) бюджетному відшкодуванню та/або включено до складу податкового кредиту наступного податкового періоду) за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року встановлено його заниження всього у сумі 104542 грн.

Оскільки під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції ФОП ОСОБА_2 доведено реальність використання у господарській діяльності та встановлено правомірність включення суми витрат та податку на додану вартість з утримання власного авто, придбання продуктів харчування, та напоїв, що придбавались у ТОВ «МЕТРО КЕШ ЕНД КЕРІ Україна» та ТОВ «ЛУЗАНІВКА», вказані обставини спростовують висновки, викладені в п. 2.4.3 Акту перевірки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Отже, податкове повідомлення-рішення форми «Р» Головного управління ДФС в Одеській області від 15.09.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 130677 (сто тридцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн.. 00 коп. (з яких за податковими зобов'язаннями - 104542 (сто чотири тисячі п'ятсот сорок дві) грн.. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 26135 (двадцять шість тисяч сто тридцять п'ять) грн. 00 коп. підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують. Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п. 29).

За таких обставин, колегія судді дійшла висновку, що у діях позивача відсутні порушення у визначенні ним загального оподатковуваного доходу та чистого оподатковуваного доходу, що обумовлює безпідставність донарахування йому сум податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, військового збору та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, суд першої інстанції, при розгляді справи припустився неповного з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, що згідно пункту першого частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Отже, зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність частково задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов ФОП ОСОБА_2 задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 29 січня 2018 року - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 29 січня 2018 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування Рішення щодо застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 15.09.2017р., податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 15.09.2017р., податкових повідомлень-рішень від 15.09.2017р. №, №, №, №, №, №, №, №, №, № - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 15.09.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 14064 (чотирнадцять тисяч шістдесят чотири) грн. 70 коп. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС в Одеській області від 15.09.2017 року №Ф- в сумі 97333 (дев'яносто сім тисяч триста тридцять три) грн. 59 коп. та 15442 (п'ятнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 61 коп. штрафних санкцій.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» Головного управління ДФС в Одеській області від 15.09.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір 19934 (дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн. 68 коп. (з яких за податковими зобов'язаннями - 15947 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот сорок сім) грн. 75 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3986 (три тисячі дев'ятсот вісімдесят шість) грн. 93 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» Головного управління ДФС в Одеській області від 15.09.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 237894 (двісті тридцять сім тисяч вісімсот дев'яносто чотири) грн. 17 коп. (з яких за податковими зобов'язаннями - 190315 (сто дев'яносто тисяч триста п'ятнадцять) грн.. 43 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 47578 (сорок сім тисяч п'ятсот сімдесят вісім) грн. 83 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» Головного управління ДФС в Одеській області від 15.09.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 130677 (сто тридцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн.. 00 коп. (з яких за податковими зобов'язаннями - 104542 (сто чотири тисячі п'ятсот сорок дві) грн.. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 26135 (двадцять шість тисяч сто тридцять п'ять) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко