Справа № 1740/2180/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3023/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Недашківською К.М. у м. Рівне о 08:52, повний текст якого складений 11 жовтня 2018 року, у справі № 1740/2180/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, у якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни та зобовязати встановити статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що оскільки він був відряджений до 30-ти кілометрової зони ЧАЕС, де виконував роботи по ліквідації наслідків аварії в рамках забезпечення заходів Цивільної оборони, став інвалідом внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відмова відповідача щодо встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни і видачі відповідного посвідчення є необґрунтованою та такою, що порушує його право на одержання вказаного статусу та пов»язаного з ним соціального захисту.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що оскільки позивачем не надано документів (наказів, розпоряджень, довідок), які б підтверджували його участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони, відсутні підстави для встановлення позивачу правового статусу відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону Україн «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу».

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Позивачу встановлена 2 група інвалідності, захворювання якого пов»язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.10-12).

На звернення позивача із заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, долучивши документи, які засвідчують його участь в ліквідації аварії на ЧАЕС в складі Цивільної оборони, Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради листом № 08-4376 від 09.08.2018 повідомлено про відмову комісією у визначенні правового статусу «інвалід війни» відповідно до пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі відповідного посвідчення, оскільки подані документи не містять інформації про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) щодо залучення до формувань Цивільної оборони для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, займану посаду та виконувану роботу (а.с.14).

Позивач, вважаючи відмову субєкта владних повноважень у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення встановленого зразка протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений Законом України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551).

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

За пунктом 9 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, умовами для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ, є: 1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 6 червня 1975 року № 90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що у зоні відчуження (а/д ОСОБА_2 Мис-Чорнобиль) позивач працював слюсарем з ремонту автомобілів САБ №21 тресту «Рівнешляхбуд» в період з 22.07.1986 по 03.08.1986.

Даний факт підтверджується: довідкою ВАТ «Рівнешляхбуд» №15 від 15.05.2018 та додатком №1 до довідки; наказом Територіального тресту по будівництву і реконструкції автомобільних доріг і дорожніх споруд «Рівнешляхбуд» від 20.06.1986 №56-к.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції встановив факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з участю у ліквідації цих наслідків, що підтверджується наявними доказами у справі, зокрема, довідкою МСЕК (а.с.12).

Тобто, документи, надані позивачем при поданні заяви про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни підтверджують факт його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв»язку з захворюванням, пов»язаним з участю у ліквідації цих наслідків.

Ці обставини не заперечуються відповідачем та свідчать про те, що на позивача, як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом № 796-ХІІ. Водночас, для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ), окрім факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, необхідно виконати умову щодо прийняття такою особою участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

З огляду на наведене, за відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС достатніх підстав для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ, немає.

Згідно з ст.11 Закону України «Про Цивільну оборону України» невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Ддля забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії (ст.12 Закону України «Про цивільну оборону»).

З аналізу наведених норм слідує, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, як передбачувалося попереднім законодавством, створювалися саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварії, катастроф і стихійних лих.

Судом першої інстанції встановлено, що до виконання робіт у складі формувань Цивільної оборони, зараховувались всі працівники, починаючи з 16-річного віку, за виключенням незначної категорії осіб (вагітні жінки, жінки, які мали малолітніх дітей, особи, які мали мобілізаційні приписи та деякі інші), які виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Водночас, наявними в матеріалах справи доказами підтвердженується факт участі особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Зокрема довідкою від 15.05.2018 №55, виданою ВАТ «Рівнешляхбуд», підтверджується, що ОСОБА_1 працював слюсарем з ремонту автомобілів САБ-21 тресту ВАТ «Рівнешляхбуд» в формуванні Цивільної оборони підприємства в 30-ти кілометровій зоні ЧАЕС з 22.07.1986 по 03.08.2018, займався ремонтом автомобілів безпосередньо на обєктах роботи техніки (а.с.15-16).

Зі змісту довідки слідує, що будівництво автодороги ОСОБА_2 Чорнобиль Чорнобильська АЕС Славутич велись формуваннями ЦО тресту «Рівнешляхбуд» 30-ти кілометровій зоні небезпеки. Всі заходи ЦО, передбачені наказами в Довідці, стосувались працівників формування і були виконані. Підтвердженням цьому було те, що працівники нагороджувались грамотами ЦК КПУ, Кабміном України, «Союзчорнобилем».

Зокрема, відповідно до наказу територіального тресту по будівництву і реконструкції автомобільних доріг і дорожніх споруд «Рівнешляхбуд» №56-к від 20.06.1986 «Про виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» субпідрядними організаціями по будівництву автошляху «ОСОБА_2 мис-Чорнобиль» визначено, в тому числі САБ-21 (а.с.21-22).

Наказом територіального тресту по будівництву і реконструкції автомобільних доріг і дорожніх споруд «Рівнешляхбуд» №132 від 23.07.1986 «Про посилення безпеки умов робіт, пов»язаних з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС» визначено заходи, які повинен був провести, в тому числі і директор САБ-21, щодо повного забезпечення безпеки здоров»я робітників по виконанню завдань в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС по будівництву дороги ОСОБА_2 Мис-Чорнобиль (а.с.19-20).

Факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони підтверджений іншими наказами, прийнятими територіальним трестом по будівництву і реконструкції автомобільних доріг і дорожніх споруд «Рівнешляхбуд».

Так, відповідно до наказу №131 від 17.07.1987 вбачається, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони і по будівництву доріг у 1987 році (а.с.26).

У наказі територіального тресту по будівництву і реконструкції автомобільних доріг і дорожніх споруд «Рівнешляхбуд» від 20.12.1988 №202 «Про підсумки підготовки працівників треста по Цивільній обороні і задачах на новий 1989 навчальний рік» зазначено про використання в навчанні «основного методу практичних завдань з використанням досвіду роботи в 30-ти кілометровій зоні Чорнобильської АЕС. В підготовці невоєнізованих формувань головною задачею вважати практичне відпрацювання прийомів і способів проведення рятувальних та невідкладних аварійно-відновлювальних робіт (РНАВР) в різних вогнищах ураження» (а.с.23-25).

Відповідно до п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994 посвідчення "інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Оскільки судом встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), довідкою МСЕК визначено ступінь втрати професійної працездатності та безстроково позивачу встановлено 2 групу інвалідності із зазначенням, що така повязана із захворюваннями, повязаними з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зазначені роботи виконувались в рамках забезпечення заходів Цивільної оборони, відмова відповідача у встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.9 ч.2 ст. 7 Закону 3551-ХІІ та видачі відповідного посвідчення встановленого зразка є протиправною.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 1740/2180/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Постанова складена в повному обсязі 29.12.2018.