Справа № 166/618/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3597/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Багрія В.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 29 травня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Фазан О.З.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - смт. Ратне,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби, в якому просила скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 1041/20500/17 від 26 квітня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн за ч. 3 ст. 470 МК України та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу правопорушення.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 29 травня 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з позовом, не навівши при цьому поважних причин його пропуску.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не визнано поважними, наведені в адміністративному позові обставини, що призвели до пропушення строку звернення.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам процесуального закону в частині сплати судового збору та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2017 року апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_1, у зв'язку із не усуненням недоліків апеляційної скарги.

Не погодившись із ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року, ОСОБА_1 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просила скасувати вказану ухвалу, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги.

01 серпня 2017 року Вищий адміністративний суд України ухвалою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року.

28 лютого 2018 року справу в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (в редакції, що діє з 15.12.2017) передано до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2017 року скасовано, а справу передано для продовження апеляційного розгляду до суду апеляційної інстанції.

У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів(п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 Митного кодексу України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно із ч. 3 ст. 529 Митного кодексу України постанова центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, у справі про порушення митних правил, а також його постанова по скарзі на постанову митниці у такій справі можуть бути оскаржені до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Згідно із ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Таким чином, адміністративним процесуальним законодавством регламентовано десятиденний строк звернення до суду з позовною заявою, перебіг якого починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення права та/або законного інтересу, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із ч. 3 тієї ж статті якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

З матеріалів справи слідує, що 26 квітня 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 було винесено постанову в справі про порушення митних правил № 1041/20500/17, якою визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

До Ратнівського районного суду Волинської області з даним позовом ОСОБА_1 звернулася 26 травня 2017 року (згідно реєстраційного штампу суду першої інстанції) (а.с.1), тобто з пропуском передбаченого статтею 289 КУпАП строку на оскарження постанови в справі про порушення митних правил.

Водночас, позивач у позовній заяві просила визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови, поновити такий строк на оскарження.

Проте, під час розгляду справи по суті, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк на оскарження постанови № 1041/20500/17 від 26 квітня 2017 року та не доведено належними доказами поважності причин його пропуску.

Виходячи зі змісту фактичних обставин справи колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними з огляду на наступне.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Згідно прецедентного права Європейського Суду право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, оцінюючи обставини, які перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, повинен був виходити з оцінки та аналізу всіх наведених позивачем доводів, в тому числі, чи мав він, за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

На обгрунтування поважності причин пропуску строку ОСОБА_1 зазначала, що такий був пропущений з тих підстав, що посадова особа не роз'яснила порядок та строк оскарження.

Колегія суддів зазначає, що такі доводи спростовуються матеріалами справи, оскільки порядок і строк оскарження містяться у резолютивній частині постанови в справі про порушення митних правил № 1041/20500/17 від 26 квітня 2017 року.

Також, ОСОБА_1 зазначала, що строк звернення до суду нею був пропущений, через неналежно надану їй правову допомогу. Колегія суддів вважає такі доводи позивача необгрутованими, оскільки такі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції.

Крім того, позивач зазначала про те, що подала заяву про вчинення кримінального правопорушення і вважала, що саме у такий спосіб зреалізувала своє право на оскарження і протоколу і постанови в справі про порушення митних правил, а відтак зазначає, що строк нею пропущений з поважних причин.

Колегія суддів зазначає, що законом визначено як порядок, так і строки оскарження постанови митниці у справі про порушення митних правил, а відтак звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення як способом оскарження такої постанови є власним тлумаченням позивачем закону в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що копію постанови №1042/20500/17 від 26 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримала 26 квітня 2017 року особисто, що підтверджується підписом та не заперечується самою позивачкою, однак до суду звернулася 26 травня 2017 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 289 КУпАП строку на оскарження постанови в справі про порушення митних правил.

Суд апеляційної інстанції враховує, що період пропущеного строку для звернення до адміністративного суду є значним, а наведені позивачем обставини не дозволяють зробити висновок про об'єктивну неможливість позивача реалізувати своє право на звернення до суду із відповідним позовом протягом визначеного законом строку, починаючи із 26 квітня 2017 року.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 29 травня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 166/618/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. М. Багрій
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 27 грудня 2018 року.