Справа № 807/53/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/547/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 807/53/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання неправомірними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, зобовязання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Дору Ю.Ю. в м. Ужгороді 16.04.2018 року, в 09 год 30 хв., повний текст рішення складено 23.04.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, Позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі ГУНП, Відповідач) та просив: визнати неправомірним та скасувати наказ ГУНП від 18.12.2017 року № 2175 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського ВП ГУНП» в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції; визнати неправомірним та скасувати наказ ГУНП від 26.12.2017 року № 265 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію»; поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінальної поліції Мукачівського районного відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП з 26.12.2017 року; зобовязати ГУНП нарахувати та виплатити капітану поліції ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 року позов задоволено повністю.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення окружним судом процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт просить скасувати рішення від 16.04.2018 року та ухвалити нове про відмову в позові.

В апеляційній скарзі Відповідач, зокрема, зазначає, що Позивач був на законних підставах звільнений зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку. Закриття справи про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), на що як на підставу для задоволення позову послався суд першої інстанції, насправді не свідчить про те, що позивачем дисциплінарний проступок, за який він був звільнений зі служби, не вчинявся.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи, які не були оспорені учасниками справи.

Позивач проходив службу в Національній поліції з 07.11.2015 року, з 09.12.2016 року на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Мукачівського районного відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП.

18 грудня 2017 року начальником ГУНП видано наказ № 2175 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Мукачівського РВП Мукачівського ВП ГУНП»«, відповідно до пункту 1 якого за грубе порушення вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закону України «Про поліцію», відомчих нормативних актів, що проявилося у залишенні несення служби, керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, неінформуванні з цього приводу керівника відділення поліції, дискредитації звання поліцейського перед громадськістю та порушенні норм професійної етики, Позивача звільнено зі служби в Національній поліції України.

Наказом начальника ГУНП від 26.12.2017 року № 265 о/с Позивача відповідно до частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Крім того, судом встановлено, що згідно матеріалів службового розслідування, за наслідками якого Відповідачем видані оскаржувані накази, 02.12.2017 року Позивач, керуючи автомобілем, не справився з керуванням та здійснив наїзд на електроопору.

У звязку з даною обставиною та виявленим фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, на Позивача були складені протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст.124, 130 ч. 1КУпАП.

З матеріалів службового розслідування також вбачається, що ОСОБА_1, будучи відповідальним по територіальному підрозділу поліції, всупереч відомчим нормативним актам, здав табельну зброю та безпідставно залишив місце несення служби, покладені на нього посадові обовязки відповідального не виконував, перебував під час несення служби не в однострої, а в цивільному одязі.

Про скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди Позивач керівнику відділу поліції не доповів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту керування Позивачем транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, неврахування Відповідачем при накладенні стягнення на ОСОБА_1 помякшуючих та обтяжуючих обставин, характеру проступку, обставин, за яких його було вчинено, наслідки такого проступку, тобто без дотримання вимог ст.ст. 26 та 27 Дисциплінарного статуту.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду попередньої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно частини 2 ст. Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» (далі ОСОБА_2 № 580-VІІІ), який набрав чинності 7 листопада 2015 року.

У частині 1 статті 60 вказаного Закону № 580-VІІІ зазначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до приписів частини 1 статті 17 цього Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 580-VІІІ Поліцейський зобовязаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обовязки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обовязків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоровя; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у звязку з виконанням службових обовязків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до пункту 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі Дисциплінарний статут)

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту під проступком розуміється невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно частини 5, 6 Наказу Міністерства внутрішніх справ від 23.05.2017 року № 440 «Про затвердження Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України» Для ефективності здійснення цілодобового контролю за забезпеченням захисту прав громадян, правопорядку та протидії злочинності, подальшого вдосконалення управлінської діяльності в територіальних підрозділах поліції призначається відповідальний. Відповідальний по територіальному підрозділу поліції заступає на добове чергування в єдиному однострої з табельною вогнепальною зброєю. Відповідальний по територіальному підрозділу поліції зобов'язаний: 1) перед заступанням на чергування ознайомитися з оперативною обстановкою, перевірити готовність добових нарядів чергової служби, слідчо-оперативних груп, інших нарядів поліції, що залучаються до чергування та за відсутності начальника територіального підрозділу поліції провести інструктаж нарядів; 2) перевірити законність доставлення до територіального підрозділу поліції громадян, утримання осіб у КЗ та за наявності підстав ужити невідкладних заходів щодо поновлення порушених прав громадян; 3) забезпечити організацію своєчасного розгляду обставин правопорушень, вчинених особами, які доставлені до територіального підрозділу поліції, та розглядати справи про адміністративні правопорушення; 4) перебувати у службовому кабінеті за місцем розташування територіального підрозділу поліції, постійно бути на зв'язку з черговою службою, відлучатися лише для вживання їжі, виїзду на місця події або перевірки організації несення служби нарядами; 5) при ускладненні оперативної обстановки через оперативного чергового за погодженням з начальником територіального підрозділу поліції вносити зміни в розстановку сил і засобів; 6) особисто виїжджати на місця вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, інформація про які підлягає передачі до чергової частини НПУ; 7) здійснювати перевірки несення служби добовими нарядами та іншими нарядами поліції, задіяними на забезпечення публічної безпеки і порядку.

Згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту, якою визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань визначений Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція).

У відповідності до пункту 2.1 зазначеної Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

У той же час абзацами 10 та 15 статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо, а звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України №1179 від 09.11.2016 року ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Абзацами першим, сьомим пункту 1, шостим пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських передбачено, що під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку. У той же час під час виконання службових обов'язків поліцейському заборонено: перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов'язків і в невстановленому місці.

Апеляційним судом встановлено, що в ході службового розслідування позивач допустив порушення транспортної дисципліни, що проявилось у здійсненні ДТП, проте не враховано, що факт перебування у стані алкогольного спяніння не доведений належними та допустимими доказами (постанова Мукачівського міськрайонного суду від 18.12.2017 р.), не взято до уваги помякшуючих та обтяжуючих обставин та наявність заохочень і відсутність дисциплінарних стягнень щодо позивача.

Верховний суд України в абз.2 п.25 постанови Пленуму від 06 листопада 1992 року №6 (зі змінами і доповненнями) Про практику розгляду судами трудових спорів вказав, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку. Медична довідка про стан особи, в тому числі алкогольний стан, відноситься до одних із належних і допустимих доказів. У випадку її незрозумілості чи неясності, суд не позбавлений права перевірити відомості, зазначені в ній, в тому числі шляхом допиту осіб, які її видали.

Відповідно до ст. 91 Закону України Про Національну поліцію особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Згідно Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Крім того, висновок службового розслідування тягне за собою правові наслідки у вигляді притягнення винних до дисциплінарної відповідальності, в тому числі у вигляді звільнення особи зі служби, а тому таке рішення повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

В постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року у справі N 21-1288а15 та від 20 жовтня 2015 року у справі №21-2103а15 прямо зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

З огляду на вищезазначене, відповідачем оскаржувані накази прийнято без урахування характеру проступку, обставин за яких його було вчинено, наслідки такого проступку, тобто не дотримано вимоги ст. 26 та 27 Дисциплінарного статуту.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ ГУНП в Закарпатській області № 2175 від 18.12.2017 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Ужгородського ВП ГУНП" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та наказ ГУНП в Закарпатській області №265 о/о від 26.12.2017 "По особовому складу" про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" - є такими, що прийнятий відповідачем не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що повинні були бути враховані при застосуванні дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року у справі № 807/53/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_2
Повний текст складено 28.12.2018