Справа № 820/4610/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : Бабаєв А.І.

26 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4610/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представника позивача - Кундіуса І.В., представника відповідача - Кудіна В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (м. Харків) від 16.08.2018 (12:59 год., повний текст складено 27.08.18) по справі № 820/4610/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Зерноград"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ

13 червня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК ЗЕРНОГРАД» (далі по тексту - ТОВ «АПК Зерноград», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС України у Харківській області, відповідач), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області № 2 від 05 червня 2018 року та № 2 від 05 червня 2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 820/4610/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК ЗЕРНОГРАД" (, 61202, Харківська обл., місто Харків, вулиця Цілиноградська, будинок 50 Є, квартира 54) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № 2 від 05 червня 2018 року та № 2 від 05 червня 2018 року, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області на підставі акту №2038/20-40-14-02-08/34468954 від 22 травня 2018 року про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Зерноград" (ідентифікаційний код 34468954) податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року.

Стягнуто з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК ЗЕРНОГРАД" (, 61202, Харківська обл., місто Харків, вулиця Цілиноградська, будинок 50 Є, квартира 54) сплачений судовий збір в сумі 28451 (двадцять вісім тисяч чотириста п'ятдесят одна) грн. 57 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, ненаданням оцінки всім аргументам учасників справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 820/4610/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що договори про надання послуг з пошуку постачальників зернових та з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій, укладених ТОВ «АПК Зерноград» з виконавцями ТОВ «КРАФТ СІТІ», ТОВ "БІЗНЕСКОНСАЛТ ГРУП", ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "СОЮЗНАФТОГАЗ-УКРАЇНА», ТОВ "СТРАТЕГІЯ ФІНАНС", ТОВ "САНВЕЛ", ТОВ "ЄВРОІНТЕРТРАНС", ТОВ "САЙРЕЗ", ТОВ "МАЕСТРО БУД СЕРВІС", ТОВ "АРТЛАЙН КОМ", ТОВ "АМРА ГРУП", ТОВ "БТЛПРО", ТОВ "АЙС-ДЕН", TOB "ТЕХАС ТРЕЙД", TOB "ВОРК ТАУН", ТОВ "ДЕЛЛ КОМ", ТОВ "МІЛТ", TOB "А-СТОР", ТОВ "ТЕКС ХАУЗ" не мають реального характеру, оскільки вказаними контрагентами на умовах вищезазначених договорів було знайдено одних і тих же постачальників та покупців зернових та холодильного обладнання. З посиланням на дані бази ІС «Податковий блок» зазначив, що ТОВ «АПК Зерноград» та постачальники зернових і покупці запчастин до холодильного обладнання (наведені у звітах, складених вказаними вище контрагентами) достатньо обізнані про діяльність один одного та мають безперервні взаємовідносини протягом перевіряємого періоду по теперішній час. Враховуючи викладене, стверджує, що TOB «АПК Зерноград» досягло би тих самих наслідків, не залучаючи сторонні підприємства, та вважає договори про надання послуг, укладені між ТОВ «АПК Зерноград» та вказаними вище контрагентами, такими, що направлені на ухилення від оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток. Крім того, зазначив, що в актах виконаних робіт, складених в рамках виконання договорів про надання бухгалтерських, інформаційно-консультаційних та юридичних послуг між ТОВ «АПК Зерноград» та ТОВ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "АЕЛІТА", ТОВ "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДК КОНСАЛТ", ТОВ "БІЗНЕСКОНСАЛТ ГРУП", ТОВ "ЄВРОІНТЕРТРАНС", ТОВ "МАЕСТРО БУД СЕРВІС", ТОВ "АРТЛАЙН КОМ", ТОВ "ТЕКС ХАУЗ", не вказано які саме види послуг було надано підприємству. Крім цього, для з'ясування можливості використання у господарській діяльності підприємства ТОВ «АПК Зерноград» результатів наданих послуг не надано жодних письмових доказів надання послуг, а понесені витрати неможливо пов'язати з одночасним отриманням доходу, для отримання якого вони здійснені. Враховуючи викладене, зазначив, що надані позивачем до перевірки первинні документи не є належним підтвердженням реальності господарських операцій та не є підставою для формування витрат та податкового кредиту.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 820/4610/18 скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в надісланому до суду письмовому відзиві та у судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Зерноград» податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК Зерноград» (податковий номер 34468954) податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року» №2038/20-40-14-02-08/34468954 від 22.05.2018 року.

Зазначеним актом зафіксовано порушення позивачем :

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 788056 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 291910 грн., за 3 квартал 2016 року у сумі 49317 грн., за 4 квартал 2016 року у сумі 52914 грн., за 2017 ріку сумі 393915 грн.;

- п. 198.1, п. 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України зі змінами та доповненнями, в результаті занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму всього у сумі 813550,00 грн., у т. ч.: за січень 2015 року на суму 20000,00 грн., лютий 2015 року на суму 10761,00 грн., квітень 2015 року на суму 1987,00 грн., липень 2015 року на суму 57185,00 грн., серпень 2015 року на суму 128462,00 грн., вересень 2015 року на суму 17462,00 гри., жовтень 2015 року на суму 10838,00 грн. листопад 2015 року на суму 22329,00 гри., квітень 2016 року на суму 85042,00 грн., вересень 2016 року на суму 25077,00 грн., жовтень 2016 року на суму 45390,00 грн., січень 2017 року на суму 33326,00 грн., березень 2017 року на суму 57150,00 грн., травень 2017 року на суму 51093,00 грн., червень 2017 року па суму 22297,00 грн., липень 2017 року на суму 68302,00 грн., жовтень 2017 року на суму 156849,00 грн.

На підставі наведених висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області були винесені податкові повідомлення-рішення від 05.06.2018:

- № 2, яким визначено суму зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 912092,50 грн., у т.ч. за основним платежем - 788056,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 124036,50 грн.;

- № 2, яким визначено суму зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 976678,75 грн., у т.ч. за основним платежем - 781343,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 195335,75 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «АПК Зерноград» звернулось до суду з даним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності формування позивачем витрат, що враховуються при формуванні об'єкту оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту за результатами відносин із ТОВ «Крафт Сіті», ТОВ «Бізнесконсалт Груп», ТОВ «Торгівельний Будинок «Союзнафтогаз-Україна», ТОВ «Стратегія Фінанс», ТОВ «Санвел», ТОВ «Євроінтертранс», ТОВ «Сайрез», ТОВ «Маестро Буд Сервіс», ТОВ «Артлайн Ком», ТОВ «БТЛПРО», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Техас Трейд», ТОВ «Ворк Таун», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Мілт», ТОВ «А-Стор», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Торговий Будинок «Аеліта», ТОВ «Юридична компанія «ДК Консалт», ТОВ «Амра Груп».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак, вважає постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 820/4610/18 такою, що підлягає зміні з підстав та мотивів задоволення позову, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для висновку відповідача про заниження ТОВ «АПК Зерноград» податку на прибуток слугувало твердження відповідача про відсутність реального характеру господарських операцій за договорами про надання послуг із вказаними вище контрагентами, у зв'язку з чим позивачем завищено витрати, а також твердження відповідача про заниження доходу на 130377,74 грн. по відносинам із продавцем ТОВ «Мегаопт ХХІ», по яких позивачем не виконано зобов'язань щодо сплати грошових коштів, строк позовної давності по яких минув.

Твердження відповідача про відсутність реального характеру господарських операцій із ТОВ «Крафт Сіті», ТОВ «Бізнесконсалт Груп», ТОВ «Торгівельний Будинок «Союзнафтогаз-Україна», ТОВ «Стратегія Фінанс», ТОВ «Санвел», ТОВ «Євроінтертранс», ТОВ «Сайрез», ТОВ «Маестро Буд Сервіс», ТОВ «Артлайн Ком», ТОВ «БТЛПРО», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Техас Трейд», ТОВ «Ворк Таун», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Мілт», ТОВ «А-Стор», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Торговий Будинок «Аеліта», ТОВ «Юридична компанія «ДК Консалт», ТОВ «Амра Груп» слугувало підставою також і для висновку відповідача про заниження податку на додану вартість за рахунок завищення позивачем податкового кредиту по відносин із вищезазначеними контрагентами.

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними, з наступних підстав.

У відповідності до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015 до 01.01.2017) об'єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до розділу ІІІ ПК України передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до розділу ІІІ ПК України передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку) зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно з пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників); витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Пунктом 5 Правил (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (далі по тексту - П (С) БО 15), встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Основним документом, який регулює формування витрат у бухгалтерському обліку, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати (П(С)БО 16), затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318.

За визначенням пункту 6 П (С) БО 16 витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до п.7 П (С) БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Отже, до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єктом оподаткування податком на прибуток, можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

У відповідності до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За змістом вищенаведених норм ПК України право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України).

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Також, норми податкового законодавства не визначають звітування платника податків-постачальника до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

Слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ «АПК ЗЕРНОГРАД» (Замовник) було укладено договори про надання послуг з наступними виконавцями :

- №020115-1 від 02.01.2015 із ТОВ «Крафт Сіті» про надання послуг з послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №020115-2 від 02.01.2015 із ТОВ «Крафт Сіті» про надання послуг з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій;

- №010715-1 від 07.07.2015 із ТОВ «Бізнесконсалт Груп» про надання послуг про надання послуг з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій;

- №010715-2 від 07.07.2015 із ТОВ «Бізнесконсалт Груп» про надання послуг з послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №010715-3 від 07.07.2015 із ТОВ «Бізнесконсалт Груп» про надання бухгалтерських, інформаційно-консультаційних послуг з питань комерційної діяльності підприємства (усні та письмові консультації з питань застосування податкового і бухгалтерського законодавства, консультації відносно ризиків всіх значимих дій керівника, супровід та правова експертиза договорів, досудове врегулювання спорів (складання претензій та відгуків на претензії), надання консультацій з питань правильності ведення, складення бухгалтерської та статистичної звітності тощо);

- №020315-1 від 02.03.2015 ТОВ «Торгівельний Будинок «Союзнафтогаз-Україна» про надання послуг з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій;

- №010815-1 від 01.08.2015 із ТОВ «Стратегія Фінанс» про надання послуг з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій;

- №010815-2 від 01.08.2015 року із ТОВ «Стратегія Фінанс» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №010915-1 від 08.09.2015 із ТОВ «Санвел» про надання послуг з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій;

- №010915-2 від 08.09.2015 із ТОВ «Санвел» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №021115-1 від 02.11.2015 із ТОВ «Євроінтертранс» про надання послуг з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій;

- №021115-2 від 02.11.2015 із ТОВ «Євроінтертранс» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №030815-3 від 03.08.2015 із ТОВ «Євроінтертранс» про надання бухгалтерських, інформаційно-консультаційних послуг з питань комерційної діяльності підприємства (усні та письмові консультації з питань застосування податкового і бухгалтерського законодавства, консультації відносно ризиків всіх значимих дій керівника, супровід та правова експертиза договорів, досудове врегулювання спорів (складання претензій та відгуків на претензії), надання консультацій з питань правильності ведення, складення бухгалтерської та статистичної звітності тощо);

- №011215-1 від 01.12.2015 із ТОВ «Сайрез» про надання послуг з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій;

- №011215-2 від 01.12.2015 із ТОВ «Сайрез» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №011215-3 від 01.12.2015 із ТОВ «Сайрез» про надання послуг з обслуговування системи відеонагляду та розробки сайту для забезпечення діяльності Замовника;

- №04/01-1 від 04.01.2016 із ТОВ «Маестро Буд Сервіс» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №04/01-2 від 04.01.2016 із ТОВ «Маестро Буд Сервіс» про надання послуг з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій;

- №04/01-3 від 04.01.2016 із ТОВ «Маестро Буд Сервіс» про надання бухгалтерських, інформаційно-консультаційних послуг з питань комерційної діяльності підприємства (усні та письмові консультації з питань застосування податкового і бухгалтерського законодавства, консультації відносно ризиків всіх значимих дій керівника, супровід та правова експертиза договорів, досудове врегулювання спорів (складання претензій та відгуків на претензії), надання консультацій з питань правильності ведення, складення бухгалтерської та статистичної звітності тощо);

- №109 від 01.09.2016 із ТОВ «Артлайн Ком» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №110 від 01.09.2016 із ТОВ «Артлайн Ком» про надання послуг з пошуку покупців холодоагентів, мідних холодильних та кондиціонерних труб, компресійних олій;

- №111 від 01.09.2016 із ТОВ «Артлайн Ком» про надання бухгалтерських, інформаційно-консультаційних послуг з питань комерційної діяльності підприємства (усні та письмові консультації з питань застосування податкового і бухгалтерського законодавства, консультації відносно ризиків всіх значимих дій керівника, супровід та правова експертиза договорів, досудове врегулювання спорів (складання претензій та відгуків на претензії), надання консультацій з питань правильності ведення, складення бухгалтерської та статистичної звітності тощо);

- 116 від 06.12.2016 із ТОВ «БТЛПРО» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №114 від 01.12.2016 із ТОВ «Айс-Ден» про надання послуг з пошуку постачальників зернових культур;

- №103 від 01.02.2017 із ТОВ «Техас Трейд» про надання послуг з пошуку постачальників зерновідходів пшениці;

- №102 від 01.02.2017 із ТОВ «Техас Трейд» про надання послуг з пошуку постачальників зерновідходів кукурудзи;

- №104 від 01.03.2017 із ТОВ «Ворк Таун» про надання послуг з пошуку постачальників зерновідходів пшениці;

- №105 від 01.03.2017 із ТОВ «Ворк Таун» про надання послуг з пошуку постачальників зерновідходів кукурудзи;

- №108 від 01.07.2017 із ТОВ «Делл Ком» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №106 від 01.06.2017 із ТОВ «Мілт» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №107 від 01.06.2017 із ТОВ «Мілт» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №109 від 01.09.2017 із ТОВ «А-Стор» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №112 від 02.10.2017 із ТОВ «Текс Хауз» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці та інших зернових культур;

- №111 від 02.10.2017 із ТОВ «Текс Хауз» про надання юридичних послуг з пошуку постачальників пшениці;

- №020115-1 від 02.01.2015 із ТОВ «Торговий Будинок «Аеліта» про надання інформаційно-консультаційних послуг з питань комерційної діяльності підприємства (усні та письмові консультації з питань застосування податкового і бухгалтерського законодавства, консультації відносно ризиків всіх значимих дій керівника, супровід та правова експертиза договорів, досудове врегулювання спорів (складання претензій та відгуків на претензії), надання консультацій з питань правильності ведення, складення бухгалтерської та статистичної звітності тощо);

- №1/12 від 15.12.2017 із ТОВ «Юридична компанія «ДК Консалт» про надання юридичних послуг;

- №112 від 03.10.2016 із ТОВ «Амра Груп» про надання послуг з пошуку постачальників пшениці.

В рамках виконання вказаних договорів сторонами підписано протоколи узгодження договірної ціни від 27.02.2015 до договорів №020115-1 та № 020115-2 із ТОВ «Крафт-Сіті», від 31.07.2015 по договору №010715-1 та №010715-2 із ТОВ «Бізнесконсалт Груп», від 30.04.2015 по договору №020315-1 із ТОВ «Торгівельний Будинок «Союзнафтогаз-Україна», від 31.08.2015 по договорам №010815-1 та №010815-2 із ТОВ «Стратегія Фінанс», від 30.09.2015 та від 31.10.2015 по договору №010915-1, від 30.09.2015 та від 31.10.2015 по договору №010915-2 із ТОВ «Санвел», від 30.11.2015 по договору №021115-1, від 30.11.2015 по договору №021115-2 із ТОВ «Євроінтертранс», від 31.12.2015 по договору №011215-1, від 31.12.2015 по договору №011215-2 від 01.12.2015 із ТОВ «Сайрез», від 29.04.2016 по договору №04/01-1, від 29.04.2016 по договору №04/01-2 із ТОВ «Маестро Буд Сервіс», від 30.09.2016 по договору №109, від 30.09.2016 по договору №110 із ТОВ «Артлайн Ком», від 31.12.2016 по договору №116 із ТОВ «БТЛПРО», від 31.01.2017 по договору №114 із ТОВ «Айс-Ден», від 31.03.2017 по договору №103, від 31.03.2017 по договору №102 із ТОВ «Техас Трейд», від 15.05.2017 по договору №104, від 15.05.2017 по договору №105 про надання послуг від 01.03.2017 із ТОВ «Ворк Таун», від 31.07.2017 по договору №108 із ТОВ «Делл Ком», від 15.07.2017 року по договору №106, від 15.07.2017 по договору №107 із ТОВ «Мілт», №1 від 29.09.2017 та №2 від 30.09.2017 по договору №109 із ТОВ «А-Стор», №1 від 30.10.2017 та №2 від 31.10.2017 по договору №112 із ТОВ «Текс Хауз», від 31.10.2016 року по договору №112 із ТОВ «Амра Груп».

За результатами надання послуг по зазначеним вище договорам виконавцями послуг складено акти виконаних робіт б/н від 30.01.2015, 30.04.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, 30.09.2015, 31.10.2015, 30.11.2015, 31.12.2015, 30.09.2016, 31.10.2016, 31.12.2016, 31.03.2017, 15.05.2017, 31.07.2017, 15.07.2017, 31.10.2017, №18 від 29.04.2016, №19 від 29.04.2016, №20 від 29.04.2016, №72 від 31.01.2017, №2911 від 29.09.2017 та №3013 від 30.09.2017, №1076 від 30.10.2017 та №1150 від 31.10.2017, та звіти до них.

Контрагентами-виконавцями послуг складено та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні № 60 від 27.02.2015, № 61 від 27.02.2015, № 69 від 31.07.2015, № 70 від 31.07.2015, № 6 від 30.04.2015, № 85, № 86 від 31.08.2015, № 189 та №188 від 31.10.2015, № 41 від 30.09.2015, №189 від 31.10.2015, № 64, № 65 та № 66 від 30.11.2015, № 1635, № 1636, № 1637 від 31.12.2015, № 18, № 19, № 20 від 29.04.2016, № 1172, № 1170, № 1171 від 30.09.2016, № 285 від 31.12.2016, № 72 від 31.01.2017, № 94, № 95 від 31.03.2017, № 1505, № 1516 від 15.05.2017, № 1512 від 31.07.2017, № 700, № 701 від 15.07.2017, № 2911 від 29.09.2017, №3013 від 30.09.2017, № 1076 від 30.10.2017, №1150 від 31.10.2017, № 100 від 30.01.2015, № 1 від 29.12.2017, № 65 від 31.10.2016.

Надані послуги позивачем ТОВ «АПК ЗЕРНОГРАД» оплачено в безготівковій формі, про що свідчать надані до матеріалів справи копії банківських виписок ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» від 20.01.2015, 23.02.2015, 02.03.2015, 18.03.2015, 26.05.2015, 12.08.2015, 11.09.2015, 12.05.2016, 15.01.2018, АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» від 16.10.2015, 12.11.2015, 09.12.2015, 10.11.2016, 13.01.2017, 19.01.2017, 15.02.2017, 31.05.2017, 01.08.2017, 11.08.2017, 23.10.2017.

Розрахунок між ТОВ «АПК Зерноград» та ТОВ «Маестро Буд Сервіс», між позивачем та ТОВ «Техас Трейд» відбувався на підставі договорів про відступлення права вимоги (цесії) : №21 від 29.04.2016 із ТОВ «Маестро Буд Сервіс», №1 від 18.04.2017 року із ТОВ «Техас Трейд», про що свідчать надані до матеріалів справи копії вказаних договорів цесії, актів прийому-передачі права вимоги і документів від 29.04.2016 , від 18.04.2017.

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, складених в ході господарських операцій між ТОВ «АПК Зерноград» та виконавцями послуг ТОВ «Крафт Сіті», ТОВ «Бізнесконсалт Груп», ТОВ «Торгівельний Будинок «Союзнафтогаз-Україна», ТОВ «Стратегія Фінанс», ТОВ «Санвел», ТОВ «Євроінтертранс», ТОВ «Сайрез», ТОВ «Маестро Буд Сервіс», ТОВ «Артлайн Ком», ТОВ «БТЛПРО», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Техас Трейд», ТОВ «Ворк Таун», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Мілт», ТОВ «А-Стор», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Торговий Будинок «Аеліта», ТОВ «Юридична компанія «ДК Консалт», ТОВ «Амра Груп», вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704, далі по тексту - Положення №88).

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Акти виконаних робіт містять посилання на договір, в рамках якого вони складені, вид наданих послуг, їх загальну вартість та суму ПДВ, що підлягає сплаті у складі їх вартості, скріплені підписами відповідних посадових осіб постачальника та покупця та печатками підприємств.

Колегія суддів зауважує, що до кожного з актів виконаних робіт по договорам про надання послуг з пошуку постачальників зернових додано звіт про виконані роботи, в якому чітко зазначено, яких саме постачальників (найменування підприємства) знайдено та на яку суму відбулася поставка позивачеві товару, а також суму, яка підлягає сплаті позивачем як замовником за договором про надання послуг в залежності від суми, на яку позивачем здійснено закупівлю товару.

Позивачем до матеріалів справи надано копії договорів купівлі-продажу, укладених позивачем як покупцем із постачальниками, знайденими за допомогою вищезазначених виконавців робіт, видаткових накладних про відвантаження позивачеві товару, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, банківських виписок про оплату позивачем придбаних ТМЦ.

У звітах, доданих до актів виконаних робіт за договорами з пошуку покупців холодоагентів, вказано найменування таких покупців, суму, на яку позивачем здійснено продаж товару, та суму (відсоток) від суми поставки по кожному покупцю, що підлягає сплаті на адресу виконавця послуг.

При цьому, відповідні відомості також містяться не лише у звітах, а й у протоколах узгодження договірної ціни.

Реалізація позивачем як постачальником холодоагентів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями податкових накладних, виписаних позивачем як постачальником, видаткових накладних, довіреностей на отримання ТМЦ від ТОВ «АПК Зерноград», товарно-транспортних накладних, рахунків-фактур, банківських виписок.

Щодо тверджень відповідача про неналежне оформлення актів виконаних робіт за договорами про надання бухгалтерських, інформаційно-консультаційних та юридичних послуг між ТОВ «АПК Зерноград» та ТОВ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "АЕЛІТА", ТОВ "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДК КОНСАЛТ", ТОВ "БІЗНЕСКОНСАЛТ ГРУП", ТОВ "ЄВРОІНТЕРТРАНС", ТОВ "МАЕСТРО БУД СЕРВІС", ТОВ "АРТЛАЙН КОМ", ТОВ "ТЕКС ХАУЗ", а саме відсутність у них видів послуг, які було надано позивачеві, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій вищезазначених актів виконаних робіт, останні містять види послуг, які фактично надавались підприємству, а саме : консультації з питань застосування законодавства щодо діяльності у сфері сільськогосподарської торгівлі (усно), надання юридичних висновків, оцінка ризиків, юридичний аудит по основним видам діяльності ТОВ «АПК Зерноград», консультації відносно ризиків всіх значимих дій керівника ТОВ «АПК Зерноград», супровід і правова експертиза договорів, у тому числі трудових угод, контрактів та інших документів, структуризація операцій, супровід локальних документів підприємства, надання консультацій з питань правильності ведення, складення бухгалтерської та статистичної звітності, підготовка звітності на підставі первинних документів ТОВ «АПК Зерноград» та подача звітності до уповноважених органів у встановлені законодавством строки (розрахунок податків, зборів, внесків), розробка основних принципів та методів ведення бухгалтерського та податкового обліку, що знаходять своє відображення в обліковій політиці підприємства з метою бухгалтерського та податкового обліку.

Крім того, до актів виконаних робіт позивачем додано проекти документів, складених за участю відповідного виконавця послуг (відповідей на відзив, договорів), які свідчать про фактичне надання позивачеві бухгалтерських, інформаційно-консультаційних та юридичних послуг.

Як вбачається зі змісту договорів про надання бухгалтерських, інформаційно-консультаційних послуг, надання таких послуг носило характер абонентського обслуговування (постійний та безперервний характер), оскільки акт виконаних робіт підписувався щоквартально (не пізніше 10 числа місяця, наступного за останнім днем звітного місяця), розрахунки між сторонами відбувалися на підставі підписаного акту за фактом надання послуг протягом певного періоду, перелік яких чітко прописаний у договорах.

Відповідачем не надано доказів та обґрунтування того, що в актах виконаних робіт повинен міститися більш детальний опис змісту та обсягу господарських операцій, ніж це було зроблено в актах, оформлених за результатами надання послуг контрагентами ТОВ "ТОРГОВИЙ БУДИНОК "АЕЛІТА", ТОВ "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ДК КОНСАЛТ", ТОВ "БІЗНЕСКОНСАЛТ ГРУП", ТОВ "ЄВРОІНТЕРТРАНС", ТОВ "МАЕСТРО БУД СЕРВІС", ТОВ "АРТЛАЙН КОМ", ТОВ "ТЕКС ХАУЗ".

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про незазначення в актах виконаних робіт, складених в рамках виконання договорів із вказаними вище контрагентами, які саме види послуг було надано позивачеві, та про ненадання позивачем документів на підтвердження використання у господарській діяльності ТОВ «АПК Зерноград» результатів наданих послуг.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вказує, що реальність господарських операцій між позивачем ТОВ «АПК Зерноград» та виконавцями послуг ТОВ «КРАФТ СІТІ», ТОВ "БІЗНЕСКОНСАЛТ ГРУП", ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "СОЮЗНАФТОГАЗ-УКРАЇНА», ТОВ "СТРАТЕГІЯ ФІНАНС", ТОВ "САНВЕЛ", ТОВ "ЄВРОІНТЕРТРАНС", ТОВ "САЙРЕЗ", ТОВ "МАЕСТРО БУД СЕРВІС", ТОВ "АРТЛАЙН КОМ", ТОВ "АМРА ГРУП", ТОВ "БТЛПРО", ТОВ "АЙС-ДЕН", TOB "ТЕХАС ТРЕЙД", TOB "ВОРК ТАУН", ТОВ "ДЕЛЛ КОМ", ТОВ "МІЛТ", TOB "А-СТОР", ТОВ "ТЕКС ХАУЗ" підтверджено первинними документами, а їх результати використані позивачем у власній господарській діяльності.

З приводу тверджень відповідача про відсутність у ТОВ «АПК Зерноград» потреби в укладенні договорів про надання послуг із ТОВ «Крафт Сіті», ТОВ «Бізнесконсалт Груп», ТОВ «Торгівельний Будинок «Союзнафтогаз-Україна», ТОВ «Стратегія Фінанс», ТОВ «Санвел», ТОВ «Євроінтертранс», ТОВ «Сайрез», ТОВ «Маестро Буд Сервіс», ТОВ «Артлайн Ком», ТОВ «БТЛПРО», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Техас Трейд», ТОВ «Ворк Таун», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Мілт», ТОВ «А-Стор», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Торговий Будинок «Аеліта», ТОВ «Амра Груп» колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування таких тверджень відповідач посилається на те, що вказаними контрагентами на умовах вищезазначених договорів було знайдено одних і тих же постачальників зернових та покупців холодильного обладнання, а також на достатню обізнаність позивача та знайдених ними постачальників і покупців про діяльність один одного, наявність безперервних взаємовідносин між ними протягом перевіряємого періоду.

Разом з тим, жодних доказів таких тверджень відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

Натомість, факт виникнення у позивача договірних відносин із постачальниками зернових та покупцями холодоагентів в результаті надання послуг ТОВ «Крафт Сіті», ТОВ «Бізнесконсалт Груп», ТОВ «Торгівельний Будинок «Союзнафтогаз-Україна», ТОВ «Стратегія Фінанс», ТОВ «Санвел», ТОВ «Євроінтертранс», ТОВ «Сайрез», ТОВ «Маестро Буд Сервіс», ТОВ «Артлайн Ком», ТОВ «БТЛПРО», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Техас Трейд», ТОВ «Ворк Таун», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Мілт», ТОВ «А-Стор», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Торговий Будинок «Аеліта», ТОВ «Амра Груп» підтверджується наданими до матеріалів справи копіями договорів та первинних документів, що свідчить про наявність зв'язку наданих послуг із господарською діяльністю ТОВ «АПК Зерноград», що полягає у закупівлі зернових та подальшій їх реалізації, а також реалізації холодоагентів, мідних та кондиціонерних труб.

При цьому, колегія суддів зазначає, що нормами ПК України не висуваються вимоги до якості або складності послуг з пошуку покупців та постачальників, та не заборонено віднесення до складу витрат та податкового кредиту сум, витрачених на оплату таких послуг, у разі, якщо раніше платник податків мав господарські відносини з такими постачальниками та покупцями.

Разом з тим, пунктами 17, 18, 19 П (С) БО 16 передбачено включення до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, витрат, пов'язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема, винагороди за професійні послуги (юридичні, аудиторські, з оцінки майна тощо), витрат на збут.

Відповідно до ст.6 Господарського кодексу України загальними принципами господарювання в Україні є, зокрема, свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; обмеження державного регулювання економічних процесів у зв'язку з необхідністю забезпечення соціальної спрямованості економіки, добросовісної конкуренції у підприємництві, екологічного захисту населення, захисту прав споживачів та безпеки суспільства і держави; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Згідно з ч.1 ст.19 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству.

Незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються (ч.5 ст.19 Господарського кодексу України).

З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що податковий орган не наділений повноваженнями втручатися у підприємницьку діяльність платника податків, а тому право вибору методів здійснення підприємницької діяльності, збільшення прибутку шляхом пошуку покупців та/або постачальників належить виключно позивачеві.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність у ТОВ «АПК Зерноград» потреби у залученні сторонніх підприємств, та вважає, що твердження відповідача про відсутність потреби у замовленні послуг з пошуку постачальників та покупців не впливають на наявність у позивача права на віднесення вартості наданих послуг до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту.

Доводи відповідача про неможливість надання вказаними вище підприємствами послуг позивачеві, в силу відсутності контрагентів позивача за місцезнаходженням, відсутності у них необхідного персоналу, яким могли надаватися послуги, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Такі твердження відповідач мотивує виключно з посиланням на дані податкової інформації, отриманої від інших контролюючих органів, анулювання свідоцтв платника ПДВ, наявність зареєстрованих кримінальних проваджень, в яких фігурують вказані підприємства.

Разом з тим, колегія суддів вказує, що відомості податкової інформації не можуть бути взяті до уваги, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.

Згідно з абз. 5 п. 86.7 ст. 86 ПК України контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акту перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Отже, законодавець чітко і однозначно вказав, що навіть той офіційний письмовий документ, складання якого прямо передбачено законом, а саме акт перевірки, не може бути доказом вчинення податкового правопорушення у разі, коли за ним не винесено податкового повідомлення-рішення або воно вважається відкликаним.

З огляду на викладене, в силу ч. 7 ст. 9, ст.ст.73, 74 КАС України таким доказом не може бути і письмовий документ у вигляді податкової інформації.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що податкова інформація не є належним та допустимим доказом відсутності у позивача права на формування витрат та податкового кредиту по відносинам із виконавцями послуг.

Також колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, наведена процесуальна норма встановлює обов'язковість для врахування адміністративним судом фактів, наведених у вироку, щодо часу, місця та об'єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

З приводу тверджень відповідача про наявність зареєстрованих кримінальних проваджень, в яких фігурують контрагенти ТОВ «АПК Зерноград», колегія суддів зазначає, що посилання на номери конкретних кримінальних проваджень, дати їх реєстрації в ЄРДР, факти, за якими вони були порушені, та зв'язок цих кримінальних проваджень безпосередньо із ТОВ «АПК Зерноград» в акті перевірки позивача відсутні.

В обґрунтування таких тверджень перевіряючі в акті послались лише на дані ІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру судових рішень, в яких наявні відомості про порушення кримінальних проваджень або проведення окремих слідчих дій у них.

Разом з тим, про наявність вироків у відповідних кримінальних провадженнях відповідачем в акті перевірки не зазначено.

Як підтвердив представник відповідача в судовому засіданні, вироків по даним кримінальним провадженням ані станом на час проведення перевірки позивача, ані станом на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій не винесено.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.74 КАС України).

У відповідності до ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.5. виключено; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Отже, в контексті пп.83.1.4. п.83.1 ст.83 ПК України за відсутності вироку, що набрав законної сили, відомості, набуті слідчими органами в рамках їх розслідування, мають доказове значення виключно в рамках цих кримінальних проваджень, та не є належним і допустимим доказом відсутності реального характеру між ТОВ «АПК Зерноград» та ТОВ «Крафт Сіті», ТОВ «Стратегія Фінанс», ТОВ «Бізнес Консалт», ТОВ «Євроінтертранс», ТОВ «Сайрез», ТОВ «Маестро буд Сервіс», ТОВ «Арт Лайн», ТОВ «Амра Груп», ТОВ «БТЛ ПРО», ТОВ «Техас Трейд», ТОВ «Ворк Таун», ТОВ «Делл Ком», ТОВ «Мілт», ТОВ «Текс Хауз», ТОВ «Торговий дім «Аеліта».

При цьому, сам факт порушення кримінальної справи або проведення певних слідчих дій у ній (арешт майна, отримання тимчасового доступу до документів) в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентом.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах по справі № 809/1139/17 від 05.06.2018, № 816/809/17 від 27.03.2018, № 822/2348/16 від 15.05.2018. У вказаних постановах Верховний Суд зазначив, що сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача. Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. Наявність кримінального провадження, що перебуває у правоохоронних органів, що здійснюють його розслідування за фактом фіктивного підприємства може мати юридично-правове значення, але не виключно, у випадку наявності вироку суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, як такі, що є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відсутність в матеріалах справи таких судових рішень унеможливлює прийняття доводів скаржника щодо ненадання судами належної оцінки наявності кримінального розслідування.

Щодо тверджень відповідача про анулювання свідоцтв платника ПДВ контрагентів позивача ТОВ «Торговий будинок «Союзнафтогаз», ТОВ «Бізнесконсалт», ТОВ «Санвел», ТОВ «Євроінтертранс», ТОВ «Арт Лайн», ТОВ «Амра Груп», ТОВ «БТЛ Про», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Торговий дім «Аеліта», колегія суддів зазначає, що станом на дату вчинення спірних господарських операцій з позивачем по справі вказані вище підприємства були зареєстровані як платники ПДВ, що підтверджується фактом реєстрації виписаних ними податкових накладних у ЄРПН. Як вбачається з пояснень представника відповідача, наданих на вимогу суду апеляційної інстанції, анулювання свідоцтв платника ПДВ вказаних вище підприємств відбулося після проведення господарських операцій з позивачем по справі, а тому вказана обставина не впливає на правомірність формування позивачем податкового кредиту по відносинам із зазначеними контрагентами.

Доводи відповідача про розбіжності між даними податкового кредиту позивача та податковими зобов'язаннями його контрагентів ТОВ «Стратегія Фінанс», ТОВ «БТЛ ПРО», ТОВ «Айс-Ден», ТОВ «Техас-Трейд» колегія суддів вважає такими, що не впливають на право позивача на формування податкового кредиту по відносинам із вказаними контрагентами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що такі розбіжності виникли внаслідок невизнання органами Державної фіскальної служби податкової звітності вказаних вище підприємств (ТОВ «Стратегія Фінанс», ТОВ «БТЛ ПРО», ТОВ «Айс-Ден») або недекларування таких зобов'язань у місяці проведення господарських операцій.

Разом з тим, як зазначалось вище, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, та не визначають звітування платника податків-постачальника до контролюючих органів як критерій правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

При цьому, вказані вище підприємства не позбавлені можливості оскаржити дії податкового органу щодо невизнання податкової звітності.

В силу п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Слід відмітити, що розрахунки між ТОВ «АПК Зерноград» та ТОВ «Техас Трейд» відбувалися шляхом укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 18.04.2017, тобто, фактичного зарахування грошових коштів від позивача на рахунок ТОВ «Техас Трейд» не відбулося. При цьому, договір про відступлення права вимоги укладено пізніше отримання позивачем послуг за договором про надання послуг, тобто, пізніше дати виникнення права на податковий кредит.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позивач, отримавши послуги від ТОВ «Техас Трейд», виконавши всі передбачені законом вимоги, правомірно сформував податковий кредит за результатами відносин із вказаним контрагентом за другою з подій, передбачених п.198.2 ст.198 ПК України.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки відповідача про відсутність реального характеру господарських операцій з надання послуг контрагентами ТОВ «КРАФТ СІТІ», ТОВ "БІЗНЕСКОНСАЛТ ГРУП", ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "СОЮЗНАФТОГАЗ-УКРАЇНА», ТОВ "СТРАТЕГІЯ ФІНАНС", ТОВ "САНВЕЛ", ТОВ "ЄВРОІНТЕРТРАНС", ТОВ "САЙРЕЗ", ТОВ "МАЕСТРО БУД СЕРВІС", ТОВ "АРТЛАЙН КОМ", ТОВ "АМРА ГРУП", ТОВ "БТЛПРО", ТОВ "АЙС-ДЕН", TOB "ТЕХАС ТРЕЙД", TOB "ВОРК ТАУН", ТОВ "ДЕЛЛ КОМ", ТОВ "МІЛТ", TOB "А-СТОР", ТОВ "ТЕКС ХАУЗ".

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Платник податків, в даному випадку позивач ТОВ «АПК Зерноград», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі № 21-318а14. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.9 КАС України не виявлено.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що доводи контролюючого органу щодо безтоварності господарських операцій між ТОВ «АПК Зерноград» та постачальниками ТОВ «КРАФТ СІТІ», ТОВ "БІЗНЕСКОНСАЛТ ГРУП", ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК "СОЮЗНАФТОГАЗ-УКРАЇНА», ТОВ "СТРАТЕГІЯ ФІНАНС", ТОВ "САНВЕЛ", ТОВ "ЄВРОІНТЕРТРАНС", ТОВ "САЙРЕЗ", ТОВ "МАЕСТРО БУД СЕРВІС", ТОВ "АРТЛАЙН КОМ", ТОВ "АМРА ГРУП", ТОВ "БТЛПРО", ТОВ "АЙС-ДЕН", TOB "ТЕХАС ТРЕЙД", TOB "ВОРК ТАУН", ТОВ "ДЕЛЛ КОМ", ТОВ "МІЛТ", TOB "А-СТОР", ТОВ "ТЕКС ХАУЗ" не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит за господарськими операціями з придбання товарів у вказаних постачальників сформовано безпідставно за господарськими операціями, які в реальності не виконувались.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 27.02.2018 по справі № 813/1974/17, ід 13.03.2018 по справі № 801/6934/13-а, від 27.03.2018 по справі № 816/809/17, від 15.05.2018 по справі № 810/4391/16.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції не надано оцінки викладеним в акті перевірки висновкам відповідача про заниження позивачем доходу за 2017 рік на 130378 грн. за рахунок відносин із ТОВ «Мегаопт ХХІ», які вплинули на суму донарахованого грошового зобов'язання по податку на прибуток згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 05.06.2018 № 2.

Так, за твердженням відповідача, ТОВ «АПК Зерноград» у декларації з податку на прибуток за 2017 рік не враховано та не відображено у складі доходу (інші операційні доходи) списання кредиторської заборгованості у розмірі 130377,74 грн. по відносинам із ТОВ «Мегаопт ХХІ».

Відповідно до даних бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 01.01.2015 та 31.12.2017 обліковується кредиторська заборгованість за розрахунками з ТОВ «Мегаопт ХХІ»в сумі 130377,74 грн.

Разом з тим, відповідно до бухгалтерського рахунку 631 за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 придбання товарів (робіт, послуг) у вказаного підприємства та проведення розрахунків не здійснювалось.

Відповідно до даних ІС «Податковий блок» ТОВ «Мегаопт ХХІ» припинено, але не знято з податкового обліку.

Таким чином, за твердженням відповідача, позивач був зобов'язаний здійснити відображення у складі доходу вказаної вище суми кредиторської заборгованості як такої, що не сплачена після спливу позовної давності.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з пояснень представника позивача та не заперечується відповідачем по справі, до та під час перевірки, за результатами якої складено податкові повідомлення рішення № 2, № 2 від 05.06.2018 ГУ ДФС у Харківській області не надсилало вимог та не вимагало надати пояснення та їх документальне підтвердження щодо взаємовідносин ТОВ "АПК Зерноград" з ТОВ "МЕГАОПТ XXI". Водночас, у суді першої інстанції також не виникали питання щодо взаємовідносин ТОВ "АПК Зерноград" з ТОВ "МЕГАОПТ XXI". З огляду на викладене, ТОВ "АПК Зерноград" не мало можливості подати нижченаведені докази з поважних причин (таких, що не залежали від ТОВ "АПК Зерноград").

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між ТОВ "АПК Зерноград" та ТОВ "МЕГАОПТ XXI" укладено договір поставки № 27/03/2014. Згідно з умовами договору продавець - ТОВ "МЕГАОПТ XXI" прийняв зобов'язання з поставки холодоагентів, а покупець прийняв зобов'язання з оплати продукції на підставі виставлених рахунків.

В той же день між сторонами оформлено додаткову угоду № 1 до Договору поставки № 27/03/2014, згідно з якою розрахунок за поставлений товар може здійснюватися з відстрочкою до 730 календарних днів з моменту поставки кожної партії товару на склад покупця. Строк позовної давності за всіма зобов'язаннями збільшується до 5 років.

28.03.2014 та 31.03.2014 між сторонами договору поставки № 27/03/2014 оформлено видаткові накладні № 13509, 13510, 13511 та № 15006, 15007, що підтверджує належний облік та рух матеріальних цінностей (продукції) між сторонами.

Транспортування придбаного позивачем товару відбулося на підставі товарно-транспортної накладної від 31.03.2018 № 31/03-1, копію якої надано до матеріалів справи.

В подальшому ТОВ "АПК Зерноград" не отримувало рахунок на оплату товару від ТОВ "МЕГАОПТ XXI".

Разом з тим, з огляду на збільшення строку позовної давності та строку оплати товару (продукції), ТОВ "АПК Зерноград" має право виконати зобов'язання до 31.03.2019, включно.

Таким чином, сума - 130377,74 грн. не є кредиторською заборгованістю (безнадійною заборгованістю), оскільки строк позовної давності за зобов'язаннями не минув.

Колегія суддів зауважує, що відповідач, стверджуючи про порушення позивачем пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України та заниження доходу на 130378 грн., не вказує, за рахунок порушення якої саме норми ПК України відбулося таке заниження, обмежившись лише цитуванням норм Цивільного кодексу України щодо строків позовної давності.

Кваліфікація кредиторської заборгованості перед ТОВ «Мегаопт ХХІ» як безнадійної, або іншої нормативна підстава вважати дохід заниженим, в акті перевірки відсутня.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виходячи з акту перевірки, первинні документи, складені в ході господарських відносин між ТОВ «АПК Зерноград» та ТОВ «Мегаопт ХХІ», відповідачем не витребувались і не досліджувались.

Висновок про заниження позивачем доходу на 130378 грн. за результатами з вказаним контрагентом зроблено відповідачем спираючись виключно на дані бухгалтерського рахунку 631 позивача за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 (в той час як договірні відносини із ТОВ «Мегаопт ХХІ» мали місце в 2014 році), дані ІС «Податковий блок» щодо ТОВ «Мегаопт» та норми ст.ст.256-268 ЦК України, без вивчення договорів та первинних документів, у зв'язку з чим вказаний висновок є передчасним та необґрунтованим і не повинен слугувати підставою для збвільшення позивачеві грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Між тим, слід відмітити, що відповідач, стверджуючи про наявність у позивача кредиторської заборгованості перед вказаним постачальником, яка, на думку відповідача, підлягає включенню до складу доходу, одночасно вказує на відсутність господарських відносин (придбання товарів та проведення розрахунків) між ними.

Згідно з п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, або дохід (для окремих видів суб'єктів та операцій), а базою оподаткування - грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

За визначенням п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 (далі по тексту - П (С) БО 15) дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

Згідно з п. 8 П(С)БО № 15 дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов'язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов'язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Таким чином, у разі фактичної відсутності господарської операції з поставки товару, про що стверджує відповідач, не виникає ані об'єкту, ані бази оподаткування, відповідно, підстави для донарахування позивачеві податку на прибуток відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № 2 від 05 червня 2018 року та № 2 від 05 червня 2018 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, наявні підстави для скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Беручи до уваги, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, однак, не в повному обсязі надав оцінку доводам відповідача щодо підстав винесення податкового повідомлення-рішення № 2 від 05.06.2018 про збільшення позивачеві грошового зобов'язання з податку на прибуток, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 820/4610/18 підлягає зміні з підстав та мотивів задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 820/4610/18 змінити з підстав та мотивів задоволення позову.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 по справі № 820/4610/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 27.12.2018.