Справа № 570/4298/18
Суддя: Сидоренко С.М.
Дата ухвалення: 2018-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№570/4298/18
Номер провадження 2-а/570/76/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2018 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області (як місцевий адміністративний суд)

в особі судді Сидоренка С.М.,

при секретарі судового засідання Бартош О.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС України про скасування постанови, винесеної у справі про порушення митних правил

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до Закарпатської митниці ДФС України в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правих №3297/30500/18 від 21.08.2018, винесену заступником начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародній взаємодії Живицьким В.А.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що постановою заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародній взаємодії Живицького В.А. від 21.08.2018 його визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 8500 гривень. Вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без повного та належного дослідження всіх обставин справи, є незаконною та необгрунтованою. Просить вказану постанову скасувати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та вказав, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необгрунтованою, просить її скасувати з огляду на те, що до нього помилково застосовані положення ч.1 ст.381 МК України як до резидента, а повинні застосовуватись норми ст.380 МК України так як він є нерезидентом. Зазначає, що в ході оформлення матеріалів справи про порушення митних правил, працівниками митниці невірно визначено групу належного позивачу транспортного засобу, а саме його класифіковано як вантажний, хоча автомобіль підпадає під ознаки автомобіля за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, оскільки транспортний засіб повністю відповідав критеріям товарної позиції 8703, до цієї товарної позиції включаються моторні транспортні засоби різних видів, призначені для перевезення людей.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином та в установлений строк був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у суді. Позиція відповідача щодо даного позову викладена у відзиві на адміністративний позов. У якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки він перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товару (автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", модель «VITO», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_2), що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб, надавши на підтверджєення поважності причини перевищення такого теміну довідку від 20.07.2018 без номера, видану приватним підприємцем ОСОБА_4, яка не являється та не може являтися документом, що підтверджує вчинення порушення митних правил внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб. Крім того, у відзиві відповідач спростовує твердження позивача, що він є нерезидентом України і до нього слід було застосувати норми ст. 380 МК України, вказуючи, що згідно документів позивача, він є резидентом і до нього вірно було застосовано норми ч.1 ст. 381 МК України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його пердставника, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.08.2018 Закарпатською митницею ДФС винесено постанову у справі про порушення Митних правил за ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товару (вантажного автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", модель «VITO», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_2), що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб.

Згідно ч.1 ст.381 МК України, громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до положень ст.90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено, що строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однєї митниці - 5 діб.

Згідно 4.5 ст.102 Митного кодексу України для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Враховуючи інформаційні дані центральної бази даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи Держмитслужби (ДФС), громадянин ОСОБА_1 мав доставити ввезений ним з метою транзиту транспортний засіб у орган доходів і зборів призначення (у разі переміщення в зоні діяльності однєї митниці) до 29.06.2018 року включно. Фактично ОСОБА_1 доставив його у Закарпатську митницю ДФС 24.07.2018 року. Тобто ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки товару (автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", модель «VITO», реєстраційний номерний знак Італії НОМЕР_2), що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб.

Позивач вважає постанову незаконною та необгрунтованою, просить її скасувати з огляду на те, що до нього помилково застосовані положення ч.1 ст.381 МК України як до резидента, а повинні застосовуватись норми ст.380 МК України так як він є нерезидентом України. На підтвердження своєї позиції надав копії документів, з яких вбачається: зокрема з відміток в його паспорті для виїзду закордон, позивач перебував Україні в періоді 2017 - 2018 рр. не більше ніж 90 днів. Позивач наголошує, що незважаючи на наявність, або відсутність запису в його закордонному паспорті, щодо постійного місця проживання за кордоном, він є нерезидентом України.

Підпунктом «в» п. 33 ст.4 МК України визначено, що нерезиденти це - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Підпунктом «в» п. 50 ст.4 МК України визначено, що резиденти це - фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Пунктом 45 ст.4 МК України визначено, що постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Листом Міністерства закордонних справ України від 18.11.2005 р. N 71/ВГ/19-531/1- 5058-05 надано роз'яснення щодо підтвердження факту оформлення постійного місця проживання за кордоном.

Відповідно до положень Закону "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, а також Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном документом, що підтверджує постійне проживання громадянина України за кордоном, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом "постійне проживання" або таким написом (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла) який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного територіального підрозділу МВС України або дипломатичного представництва чи консульської установи України за кордоном.

Крім того відповідно до п.14 розділу III Порядку провадження в закордонних дипломатичних установах України за заявами про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном громадян України, які виїхали за кордон тимчасово затвердженого наказом Міністерства закордонних справ України 22 грудня 2017 року N 573 у разі прийняття рішення про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном ЗДУ (закордонна дипломатична установа) одночасно з направленням повідомлення відповідно до вимог пункту 12 цього розділу інформує заявника про необхідність зняття з реєстрації місця проживання в Україні та надання ЗДУ документа або документів, передбачених пунктом 16 цього розділу, та їх копій протягом шести місяців з дня направлення повідомлення.

Відповідно до п.15 розділу III зазначеного Порядку після надання ЗДУ одного з документів, передбачених пунктом 16 цього розділу, у паспорті громадянина України для виїзду за кордон проставляється штамп "постійне проживання" із зазначенням дати прийняття відповідного рішення, назви країни, посади, прізвища та підпису консульської посадової особи та видається довідка про оформлення документів для залишення на постійне проживання за кордоном.

Відповідно до п.16 розділу III зазначеного Порядку зняття з реєстрації місця проживання в Україні підтверджується: для особи, яка має паспорт громадянина України у формі книжечки, - штампом зняття з реєстрації місця проживання.

З наданої ОСОБА_1 копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, вбачається, що штамп "постійне проживання" або такий напис в паспортах відсутній, як і штамп зняття з реєстрації місця проживання.

Враховуючи викладене ОСОБА_1 є резидентом і до нього вірно було застосовано норми ч.1 ст.381 МК України.

Крім того, суд критично відноситься до доводів позивача, щодо помилкової класифікації його транспортного засобу згідно з УКТ ЗЕД. Оскільки для відповідальності за ч. 3 ст.470 МК України визначальним є перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби до органу доходів і зборів призначення, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, а не код товарів, транспортних засобів комерційного призначення згідно з УКТ ЗЕД. Отже на кваліфікацію дій особи при порушенні митних правил, не впливає, чи є транспортний засіб вантажним, пасажирським або вантажо-пасажирським.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставини, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, прийнята в межах повноважень Закарпатської митниці ДФС України. Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України доведена; відтак, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 90, 210, 211, 241, 242, 243, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС України про скасування постанови, винесеної у справі про порушення митних правил відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сидоренко С.М.