Справа № 817/435/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року№ 857/1491/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Качмара В.Я.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,
при секретарі судового засідання Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 4 травня 2018 року у справі №817/435/18 (суддя Друзенко Н.В., рішення ухвалене о 12/16 год, м.Рівне, повний текст складено 14 травня 2018 року) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, -
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОВК) в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахувань протягом березня 2014 року по листопад 2015 року надбавки за вислугу років в розмірі 25-30%, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб в 2016 та 2018 роках, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, у зв`язку із закінченням строку контракту, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби;
зобов`язати ОВК виплатити позивачу надбавку за вислугу років, яку недоотримав протягом березня 2014 року-листопада 2015 року в сумі 6739,96 грн, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб в сумі 22555,68 грн, одноразову матеріальну допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 100364,14 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 4 травня 2018 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОВК виплати ОСОБА_1 недоотриману надбавку за вислугу років за період з 19.03.2014 по 30.11.2015 в сумі 6739,96 грн. В частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування позивачу протягом вказаного періоду надбавки за вислугу років в розмірі 25%-30%, відмовлено. Визнано протиправними дії ОВК щодо не нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, у зв`язку з закінченням строку контракту, в розмірі 50% відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та зобов`язано ОВК виплатити ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в сумі 62153,82 грн. В решті цієї частини вимог - відмовлено. В задоволенні вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахувань ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб в 2016 та 2018 роках та про зобов`язання ОВК виплати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб в сумі 22555,68 грн відмовлено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права вказує на те, що відповідно до пункту 13.9 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за №638/15329; далі Інструкція №260) надбавка за вислугу років виплачується на підставі наказу командира військової частини (в ОВК наказ військового комісара) про оголошення вислуги років на військовій службі для виплати військовослужбовцям надбавки за вислугу років. Так як позивачу відповідно до наказу військового комісара встановлено відповідну вислугу років станом на 01.12.2015, а за попередні роки відповідними наказами, які не оскаржувались ОСОБА_1 вислуга років не була встановила, то підстав для виплати надбавки за 2014 та 2015 роки немає. Щодо одноразової грошової допомоги при звільненні, то така на думку скаржника не може бути виплачена ОСОБА_1 , оскільки строк проходження служби у відділі податкової міліції не зараховується до строку календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідач в судове засідання не надіслав свого представника, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому у відповідності до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони, яка не з`явилася.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в ході службового розслідування було встановлено, що наказ про звільнення позивача з податкової служби при прийняті його на військову службу був неналежно зареєстрований відповідачем, що і стало підставою для встановлення 01.12.2015 належної вислуги років, то позивачу слід врахувати відповідну надбавку з часу прийняття його на службу та до встановлення відповідним наказом належної вислуги років. Також цей суд зазначив, що у позивача є достатня вислуга років для виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні, що підтверджується витягом з наказу про виключення його зі списків особового складу військового комісаріату, до якої включено і службу у податковій поліції.
Відмова у задоволенні решти позовних вимог щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб в 2016-2018 роках мотивована тим, що про виплату такої допомоги у зазначені періоди позивач з відповідним рапортом не звертався і така йому не виплачувалась.
Такі висновки суду першої інстанції частково відповідають встановленим обставинам справи, з огляду на наступне.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в податковій міліції Сарненської міжрайонної державної податкової міліції Рівненської області Державної податкової служби (далі ДПМ, ДПС відповідно) в званні майора. На день звільнення (15.06.2012) його вислуга складала: в календарному обчисленні 14 років 10 місяців 06 днів, в органах податкової міліції 12 років 04 місяців 06 днів (а.с.15).
19.03.2014 позивач згідно військового квитка від 18.01.2018 серії НОМЕР_1 призваний до Збройних Сил України (далі ЗСУ) по частковій мобілізації (а.с.11).
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі РВК) від 01.04.2014 №25 «Про оголошення вислуги років на військовій службі для виплати військовослужбовцям Сарненського районного військового комісаріату надбавки за вислугу років» ОСОБА_1 була встановлена вислуга років 00 років 00 місяців 13 днів. В подальшому, наказом військового комісара РВК від 23.12.2014 №25 «Про оголошення вислуги років на військовій службі для виплати військовослужбовцям Сарненського районного військового комісаріату надбавки за вислугу років» вислуга років військовослужбовця становила 00 років 09 місяців 28 днів.
07.03.2015 ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження громадянами військової служби у ЗСУ (далі Контракт) строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (а.с.12-13).
19.10.2015 позивач звернувся до військового комісара РВК з рапортом про врахування вислуги років за останнім місцем роботи в ДПМ, яка згідно з наказом ДПС «По особовому складу податкової міліції» від 15.06.2012 №41-о (далі Наказ №41-о) на день звільнення становила 14 років 10 місяців 06 днів. В ході службового розслідування, проведеного на підставі рапорту, було встановлено, що копія Наказу №41 не була зареєстрована відповідачем належним чином, а тому не врахована при обрахунку вислуги років (а.с.15, 17-18).
За результатами службового розслідування 12.11.2015 військовим комісаром РВК прийнято наказ №152 (далі Наказ №152) відповідно до якого встановлено ОСОБА_1 вислугу років станом на 01.12.2015 для виплати надбавки до окладів грошового утримання 16 років 06 місяців 28 днів. На підставі цього наказу позивачу здійснено нарахування надбавки за вислугу років з грудня 2015 у розмірі 30%, що підтверджується витягами по особовому рахунку позивача за 2015, 2016, 2017 та 2018 роки (а.с.20-23, 79).
05.01.2018 наказом військового комісара РВК №2 (далі Наказ №2) ОСОБА_1 (за підпунктом «і» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) виключено із списків особового складу військового комісаріату та всіх видів забезпечення. Вислуга років у ЗСУ становить календарна 18 років 07 місяців 23 дні, пільгової немає.
Зважаючи на те, що на час звільнення з військової служби позивачу не виплачено та не здійснено перерахунку, належної на його думку, надбавки за вислугу років за період з 19.03.2014 по 30.11.2015, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2018 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, у зв`язку із закінченням строку контракту, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повний календарний рік служби, останній звернувся до суду із цим позовом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон №2011-XII).
За статтею 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Частиною другою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що до складу грошового
забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Інструкцією №260 визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям ЗСУ одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Відповідно до пункту 13 Інструкції (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за вислугу років на військовій службі виплачується надбавка у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах на місяць від 15 до 20 років - 30 відсотків.
До вислуги років військовослужбовців для виплати їм відсоткової надбавки зараховуються в календарному обчисленні періоди служби на посадах осіб рядового та начальницького складу податкової міліції (підпункт 13.2.2 пункту 13.2 Інструкції №260).
Згідно з пунктом 13.9 Інструкції вислуга років для виплати військовослужбовцям надбавки обчислюється кадровим (стройовим) органом спільно з фінансовим органом військової частини на підставі особової справи військовослужбовця та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби, і щороку до початку нового року оголошується наказом командира військової частини, а командиру військової частини - наказом вищого командира (начальника). Календарна та пільгова вислуга років у наказі зазначаються окремо.
Військовослужбовцям, які прибули до військової частини для проходження служби, а їх особові справи на день прибуття не надійшли до військової частини, виплата надбавки здійснюється на підставі інформації про вислугу років, зазначеної у грошовому атестаті (розрахунковій книжці). Після надходження до військової частини особової справи військовослужбовця вислуга років для виплати йому надбавки оголошується наказом командира військової частини.
Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до порядку, що діяв до введення цієї Інструкції, перерахунку в бік зменшення не підлягають.
Про періоди, які не зараховуються до вислуги років військовослужбовців для виплати їм відсоткової надбавки за вислугу років (пункт 13.2 цієї Інструкції), оголошується в наказі командира військової частини та здійснюються записи до особової справи. Витяги із зазначених наказів командирів військових частин долучаються до особових справ військовослужбовців.
З матеріалів справи видно, що згідно Наказу №152 ОСОБА_1 станом на 01.12.2015 було встановлено вислугу років для виплати надбавки до окладів грошового утримання 16 років 6 місяців 28 днів. З вказаної дати та до дня виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 виплачувалась надбавка за вислугу років в розмірі 30%, що підтверджується наявними у справах розрахунками.
Підставою для перерахунку та встановлення відповідної вислуги років стали висновки службового розслідування, що зафіксовані актом проведення службового розслідування від 23.10.2015 за якими вислуга років позивача не відповідає дійсності і потребує перерахунку через те, що копія Наказу №41-о при прийнятті останнього на військову службу не була зареєстрована належним чином, відтак і не зарахувалась вислуга років на службі в ДПМ.
Позивач вважає, що до встановленої Наказом №152 вислуги років має бути врахована вислуга років та виплачена відповідна надбавка з часу прийняття його на службу з 19.03.2014 до дати прийняття Наказу №152.
Проте, апеляційний суд, вважає вказані доводи безпідставними та приймає до уваги посилання скаржника на те, що згідно із вищенаведеними положеннями Інструкції підстав для розрахунку надбавки за період з 19.03.2014 по 30.11.2015 не було, накази за якими у 2014 році вислуга років позивача становила 00 років ним не оскаржувались.
При цьому, суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне звернути увагу на те, що до вислуги років, яка була встановлена Наказом №152 був включений проміжок часу від прийняття його на службу (19.03.2014) до оголошення згадуваного Наказу №152.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання ОВК виплатити йому недоотриману надбавку за вислугу років за період з 19.03.2014 по 30.11.2015 в сумі 6739,96 грн.
Разом з тим, погоджується із висновками цього суду щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 15 Закону №2011-XII визначено, що у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Норма аналогічного змісту також викладена у пункті 38.1 Інструкції
Пунктом 38.5 Інструкції передбачено, що строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) 17.07.1922 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (в редакції, чинній на час видання Наказу №2) далі Постанова №393).
В свою чергу, за правилами пункту 1 Постанови №393, до вислуги років зараховуються:
військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту;
служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
служба як військових будівельників у військово-будівельних загонах (частинах);
час перебування на практичній льотній підготовці призваних на військову службу осіб, які навчалися на офіцерів запасу льотного складу у навчальних організаціях Товариства сприяння обороні України;
час роботи в Радах народних депутатів та їх органах, центральних і місцевих органах державної виконавчої влади із залишенням на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ;
час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;
час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки;
дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства
колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ;
військова служба у Збройних Силах, органах безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці проходили службу, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними угодами;
служба в органах внутрішніх справ держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, за яку вислуга років обчислюється у порядку, встановленому відповідними міжнародними угодами;
час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки;
час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції;
час роботи в органах державної влади у разі направлення (переведення) для подальшого проходження військової або державної служби до розвідувальних органів на посади, які передбачають використання знань і досвіду, набутих під час роботи в органах державної влади;
служба в Національній поліції;
служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;
служба в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації на посадах рядового і начальницького складу.
Згідно з пунктом 2 вказаної Постанови, до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Прикордонних військ, Національної гвардії, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ України додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців. Також, додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.
Відповідно до пункту 2 постанови від 30.10.1998 №1716 КМУ «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги» (в редакції, чинній на час проходження позивачем служби в ДПМ та звільнення з такої) на осіб начальницького складу податкової міліції та курсантів Академії державної податкової служби поширюється чинність Постанови №393.
Оскільки, з урахуванням періоду служби позивача в податковій міліції, строк його календарної служби становив більше 10 років, які як підтверджується Наказом №2 були враховані у календарну вислугу років, із врахуванням служби у ЗСУ, то доводи відповідача щодо неможливості зарахування до строку календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги строку проходження служби у ДПМ є безпідставними.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, у зв`язку із закінченням строку Контракту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову у певній частині, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з підстав наведених вище у цьому судовому рішенні.
Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 4 травня 2018 року щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити ОСОБА_1 недоотриману надбавку за вислугу років за період з 19 березня 2014 року по 30 листопада 2015 року в сумі 6739,96 гривень, скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову в цій частині відмовити.
В решті рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 4 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.