Справа № 0440/4981/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2018 року Справа № 0440/4981/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
Товариство з обмеженою відповідальністю «Караван Дніпропетровськ» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просило:
- визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 508-п від 25 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван - Дніпропетровськ»;
- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з проведення з 12.02.2018 р. по 16.02.2018 р. документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван - Дніпропетровськ».
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач незаконно прийняв Наказ № 508-п від 25 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» та протиправно провів документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Караван - Дніпропетровськ», оскільки, станом на дату прийняття відповідачем оскаржуваного наказу на відповідача поширювався мораторій на призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки і тому у відповідача були відсутні законодавчо обґрунтовані підстави для призначення та проведення перевірки. Крім того, наказ про проведення перевірки був оскаржений в адміністративному порядку і вказана скарга була задоволена ДФС України.
Ухвалою суду від 10.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
09.08.2018 року представником відповідача надано до суду письмовий відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що відповідачем було дотримано всіх процедур щодо направлення/вручення копії оскаржуваного наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки, а тому відсутні підстави для визнання вищевказаних дій з проведення невиїзної перевірки позивача протиправними, оскільки всі дії посадової особи відповідача відповідають вимогам податкового законодавства щодо порядку та підстав проведення перевірки.
28.08.2018 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив призначити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
27.09.2018 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.
27.09.2018 року Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв'язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.02.2018 року ТОВ «Караван-Дніпропетровськ» було отримано від ГУ ДФС у Дніпропетровській області Повідомлення №174 від 25.01.2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та Наказ №508-п від 25 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван-Дніпропетровськ», у відповідності до яких позивача було повідомлено про те, що з 12.02.2018 року буде проводитися документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Караван-Дніпропетровськ» з питань повноти нарахування орендної плати за земельні ділянки, що перебувають в користуванні ТОВ «Караван-Дніпропетровськ» на підставі укладених з Дніпровською міською радою договорів оренди землі, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року тривалістю 5 робочих днів.
13.02.2018 року Наказ №508-п від 25 січня 2018 року було оскаржено позивачем на підставі п. 56.2 ст.56 ПК України до Державної фіскальної служби України. Скаргу було вручено ДФС України - 15.02.2018 року, що підтверджується матеріалами справи.
Правомірність призначення та проведення перевірки, є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Щодо вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 508-п від 25 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван Дніпропетровськ», суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Згідно з п. 56.1. ст. 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Згідно з положеннями п.п. 56.8., 56.9. ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.
Відповідно до п. 56.10. ст. 56 ПК України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.
Як було встановлено судом, предметом спору у справі є правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного наказу, прийнятого після закінчення встановленого статтею 56 Податкового кодексу України строку для прийняття таких рішень.
Так, як вже встановлювалося судом, позивач скористався своїм правом на оскарження наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 508-п від 25 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван Дніпропетровськ» в адміністративному (досудовому) порядку шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби України.
З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2018 року за вих.13/02-03 позивачем був оскаржений наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 508-п від 25 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван Дніпропетровськ» до ДФС України, яка отримала цю скаргу 15.02.2018 року.
З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що починаючи з 07.03.2018 року ( граничний строк винесення рішення по скарзі від 13.02.2018 року) наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 508-п від 25 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван Дніпропетровськ» визнано протиправним та скасовано, в силу приписів ст. 56 ПК України.
Також суд звертає увагу, що скаргу від 13.02.2018 року взагалі не було розглянуто в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, а порушення строків розгляду такої скарги було зазначено в самій відповіді від 11.04.2018 року.
Крім того, суд зазначає, що позивачем було дотримано вимоги Податкового кодексу України щодо вчасного повідомлення ГУ ДФС у Дніпропетровській області про адміністративне оскарження наказу про проведення перевірки від 25.01.2018 року №508-п згідно вимоги ст. 56 Податкового кодексу України, а також вчинялись дії спрямовані на отримання рішення за результатами розгляду скарги.
При цьому, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно з статтею 2 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 року № 1728-VIII (далі - Закон № 1728-VIІI), який набрав чинності 01.01.2017 року, встановлено до 31 грудня 2018 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
У відповідності до ст. 3 Закону № 1728-VIІI, до 31 грудня 2018 року позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органами державного нагляду (контролю):
1) з підстави, передбаченої частиною другою цієї статті (за погодженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності (далі Державна регуляторна служба);
2) за письмовою заявою суб'єкта господарювання до відповідного органу і державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;
3) за рішенням суду;
4) у разі настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання;
5) у разі настання події, що має значний негативний вплив відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України, на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;
6) для перевірки виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
Так, 01.01.2018 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», п. 9 «Прикінцевих положень» якого внесено зміни до Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 року № 1728-VIII та подовжено на 2018 рік дію мораторію на перевірки господарської діяльності.
Статтею 6 Закону № 1728-УІІІ також визначено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.
Так, встановлено, що перелік підстав для проведення позапланової перевірки, визначений ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» доповнюється перевірками, які визначені ПК України та, відповідно, проводяться у спосіб, визначений цим нормативним актом.
Окрім цього, суд окремо звертає увагу на той факт, що 18 грудня 2017 року, Постановою Кабінету Міністрів України №1104, було затверджено перелік органів, на яких не поширюються вимоги Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». В даному випадку відповідачем необгрунтовано не враховано той факт, що зазначена вище Постанова №1104 набрала законної сили 23.02.2018 року, а саме у день її офіційного опублікування в газеті Урядовий кур'єр, 2018,02,23.02.2018 № 38.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що проведення контрольних заходів контролюючим органами у період з 01.01.2018 року по 23.02.2018 року підпадало під дію мораторію, встановленого ст. 3 Закону № 1728-УІІІ.
Таким чином, станом на дату винесення відповідачем оскаржуваного наказу, були відсутні правові підстави для призначення та проведення контролюючим органом документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван-Дніпропетровськ», що в свою чергу також свідчить про протиправність прийняття наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №508-п від 25 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван-Дніпропетровськ».
Щодо вимоги про протиправність дій Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з проведення з 12.02.2018 р. по 16.02.2018 р. документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван Дніпропетровськ, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до абз. 1 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності певних обставин, зокрема якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту (пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України).
Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Стаття 79 ПК України визначає особливості проведення документальної невиїзної перевірки, п. 79.2 якої передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що нормами ПК України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою прийняття наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог п. 78.1 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.
Окрім того, незважаючи на проголошену пп. 79.3 ст. 79 ПК України необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17 ПК України.
Так, як було встановлено судом, наказ Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 508-п від 25 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван - Дніпропетровськ» з 12.02.2018 року по 16.02.2018 року та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Караван Дніпропетровськ» отримані позивачем 12.02.2018 року о 16:15 год., про що свідчить інформація сервісу відстеження пересилання поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта», тобто вже після початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України у справі № 804/7810/15 (К/800/2995/16) від 02.06.2016 року.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на той факт, що фактичне визнання незаконним та скасування оскаржуваного наказу відбулось 07.03.2018 року, в силу приписів ст. 56 Податкового кодексу України.
При цьому суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає можливість визнавати протиправними і скасовувати рішення субєкта владних повноважень, яке було вже скасовано вищестоящим органом субєкта владних повноважень в адміністративному порядку.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Караван - Дніпропетровськ на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 508-п від 25 січня 2018 року Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Караван - Дніпропетровськ.
В задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 508-п від 25 січня 2018 року Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ Караван - Дніпропетровськ - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Караван - Дніпропетровськ судовий збір у розмірі 1762,00 грн.
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення суду складений 23 листопада 2018 року.

Суддя ОСОБА_1