Справа № 753/18305/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 грудня 2018 року

м. Київ

справа №753/18305/15-а

адміністративне провадження №К/9901/8660/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 (колегія суддів у складі: Вівдиченко Т.Р., Петрика І.Й., Сорочко Є.О.) у справі № 753/18305/15-а за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про відкриття провадження,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2015 ВП № 47297346.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2016 адміністративний позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 постанову Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2016 скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції не обґрунтував порушень, які, на його думку, могли бути допущені судом першої інстанції, не зазначив, які докази відповідача не були враховані судом першої інстанції, що могло б призвести до помилкового рішення, не врахував його доводів, наданих до суду.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.11.2009 Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення суду видано виконавчий лист за № 2-5005/09 про зобов'язання стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» борг у сумі 137 388,14 грн.

14.04.2015 стягувач звернувся до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві із заявою про примусове виконання рішення, на підставі чого державним виконавцем Маріуцою Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2015.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позовних вимог, виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів поновлення судом строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, а тому дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав до скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволені позовних вимог, оскільки строк пред'явлення до виконання виконавчого листа переривався у відповідності до статті 23 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) та не збіг, тому оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята правомірно.

При цьому, розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права, а саме статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) стосовно «суду, встановленого законом», з огляду на наведене нижче.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?к;…&? ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &lп;…&?х;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній з 15.12.2017) в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За приписами пункту 7 частини першої статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття рішень) суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 181 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно частини четвертої статті 82 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За правилами статті 383 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 384 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли щодо дій державного виконавця з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, яке відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва у цивільній справі про стягнення заборгованості.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Частиною першою статті 287 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За правилами статті 447 ЦПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 448 ЦПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017) скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Статтею 451 ЦПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017) передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Оскільки у справі, що розглядається, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2015, яке відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом міста Києва у цивільній справі, про стягнення з нього на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» суми заборгованості за кредитним договором, то така справа має розглядатися судом за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 238 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За правилами частини першої статті 354 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017) суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.

Керуючись статтями 238, 239, 341, 345, 349, 355, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 16.03.2016 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 у справі № 753/18305/15-а - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови про відкриття провадження - закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх
Судді: О.В. Білоус
Т.Г. Стрелець