Справа № 813/3007/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1847/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі № 813/3007/17 за адміністративним позовом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація КРТ" про застосування арешту коштів, -

суддя в 1-й інстанції Кухар Н.А.,

час ухвалення рішення 28.08.2018 року, 16:11 год,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 03.09.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби звернувся в суд з позовом до відповідача - ТОВ "Корпорація КРТ", у якому просив застосувати арешт коштів відповідача, що знаходяться на рахунках платника податків (; місцезнаходження: вул.Б.Хмельницького, 144, с.Зубра, Пустомитівський район, Львівська область, 81135).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що предмет доказування у справі №813/2994/17 про визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки складають лише обставини щодо правомірності призначення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ "Корпорація КРТ". Разом з тим, така схожість предмету доказування не має жодного преюдиційного значення для розгляду цієї справи, оскільки при прийнятті рішення суди повинні враховувати вимоги ч.4 ст.9 КАС України щодо необхідності офіційного з'ясування всіх обставин справи. Крім того, предмет доказування у цій справі значно ширший та охоплює не лише обставини призначення перевірки, а додатково ще й питання існування подій, з якими законодавець пов'язує можливість застосування арешту коштів на рахунках платника податків та належне документування факту недопуску до проведення перевірки. Тобто, у спірних правовідносинах підлягають дослідженню обставини щодо правомірності арешту коштів на рахунках платника податків. Разом з тим, суд першої інстанції, на думку апелянта, не дослідив належним чином матеріали справи та не вжив визначених КАС України заходів, щодо перевірки фактичних обставин справи шляхом витребовування додаткових доказів, що призвело до висновків суду, які суперечать матеріалам наявним у справі та не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник позивача (апелянта) ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Корпорація КРТ" зареєстроване як юридична особа 16 серпня 1995 року (місцезнаходження: вул.Б.Хмельницького, 144, с.Зубра, Пустомитівський район, Львівська область, 81135; ).

16 серпня 2017 року Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, керуючись пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України та враховуючи доповідну записку заступника начальника управління - начальника відділу аудиту Львівського Офісу ВПП ДФС ОСОБА_2 від 15 серпня 2017 року №44894/28-10-48-14, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог податкового законодавства, видав наказ №1800 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Корпорація КРТ".

На підставі вищевказаного наказу посадовим особам Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби видані направлення на перевірку від 18 серпня 2017 року №№199, 200.

З метою проведення перевірки, посадовими особами Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби здійснено вихід за фактичною адресою ТОВ "Корпорація КРТ" (вул.Лазаренка,1 м.Львів), де директору ТОВ "Корпорація КРТ" ОСОБА_3 вручено під розписку копію наказу від 16 серпня 2017 року №1800 та складено акт від 18 серпня 2017 року №217/28-10-48-17/37786903 про відмову директора ТОВ "Корпорація КРТ" ОСОБА_3 розписатися у вищезгаданих направленнях на проведення перевірки; крім того, директор ТОВ "Корпорація КРТ" ОСОБА_3 зазначив про недопуск працівників Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до перевірки у зв'язку з відсутністю правових підстав для її проведення, мотивуючи це тим, що наказ від 16 серпня 2017 року №1800 є протиправним.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №813/2994/17 (№876/1179/18), яка набрала законної сили, обставини щодо безпідставності наказу від 16 серпня 2017 року №1800 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Корпорація КРТ" свідчать на правомірність відмови відповідача від допуску посадових осіб контролюючого органу Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби до такої перевірки. Відповідно відсутність законних підстав для проведення перевірки ТОВ "Корпорація КРТ" має наслідком відсутність підстав для застосування контролюючим органом арешту майна відповідача у зв'язку з недопуском до такої.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Загальна процедура та підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені ст.94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов'язків платника податків, наведене в п.94.1 цієї статті, яка за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Водночас чинне законодавство розмежовує порядок накладення адміністративного арешту на майно платника податків, відмінне від коштів, та арешту коштів платника податків.

Відповідно до п.94.10 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків накладається за рішенням керівника органу державної податкової служби, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно з п.94.6 ст.94 ПК України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

П.94.4 ст.94 ПК України передбачає, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Таким чином, реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків може здійснюватися виключно шляхом безпосереднього звернення до адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків. У цьому разі рішення керівника податкового органу або його заступника не приймається.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені п.94.2 ст.94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Згідно з підп.94.2.3 п.94.1 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

П.75.1 ст.75 ПК України передбачає, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п.78.4, 78.5 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до абз.1 п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби вказує на підп.94.2.3 п.94.1 ст.94 ПК України як на підставу для застосування арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки ТОВ "Корпорація КРТ" відмовилося від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, що підтверджується актом від 18 серпня 2017 року №217/28-10-48-17/37786903.

Судом встановлено, що ТОВ "Корпорація КРТ" оскаржило у судовому порядку наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16 серпня 2017 року №1800 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Корпорація КРТ".

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №813/2994/17 (№876/1179/18), яка набрала законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16 серпня 2017 року №1800 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Корпорація КРТ", оскільки відсутні правові підстави для винесення оскаржуваного у цій справі наказу, зокрема, цей наказ не містить зазначення будь-якої податкової інформації, що свідчила б про можливі порушення з боку позивача вимог валютного, податкового та іншого не врегульованого ПК України законодавства; натомість контролюючий орган обмежився лише загальними посиланнями на норми права та на доповідну записку заступника начальника управління Офісу ВПП ДФС від 15 серпня 2017 року №44894/28-10-48-14.

Таким чином, це судове рішення має преюдиціальне значення у спірних правовідносинах, а тому колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч.4 ст.78 КАС України, необхідно розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені. Таким обставинам була надана оцінка у судовому рішенні, яке набрало законної сили, факти встановлені і додаткового доказування не потребують. Отже за змістом ч.4 ст.78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що встановлена судовим рішенням, яке набрала законної сили, відсутність законних підстав для проведення перевірки ТОВ "Корпорація КРТ" має наслідком відсутність підстав для застосування контролюючим органом арешту коштів відповідача у зв'язку з недопуском до такої, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також звертає увагу на п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А): Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року у справі № 813/3007/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ОСОБА_4 Мікула

Судді В.Я. Качмар

ОСОБА_5

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.