Справа № 140/2275/18
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2275/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А. Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся в суд із позовом до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі Нововолинсько-Іваничівське ОУПФ, відповідач) про визнання неправомірними дій щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи в ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» на посаді підземного електрослюсаря 3-го розряду з 19 березня 1979 року по 28 лютого 1980 року та на посаді підземного електрослюсаря 4-го розряду з 01 січня 1980 року по 10 травня 1980 року та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 20 червня 2018 року; зобовязання зарахувати період роботи в ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» на посаді підземного електрослюсаря 3-го розряду з 19 березня 1979 року по 28 лютого 1980 року та на посаді підземного електрослюсаря 4-го розряду з 01 січня 1980 року по 10 травня 1980 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно із статтею 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 20 червня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у звязку з відсутністю пільгової довідки, та відмовив в зарахуванні до пільгового стажу для призначення пенсії періоду роботи в ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» на посаді підземного електрослюсаря 3-го розряду з 19 березня 1979 року по 28 лютого 1980 року та на посаді підземного електрослюсаря 4-го розряду з 01 березня 1980 року по 10 травня 1980 року.

Позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки вважає, що надав усі необхідні документи для зарахування періоду роботи в ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» до пільгового стажу, зокрема, трудову книжку та архівні довідки про підтвердження стажу, про перейменування ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління», про заробітну плату.

Відповідно до ухвали судді від 26 листопада 2018 року розгляд даної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно із частиною третьою статті 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 10 грудня 2018 року №7410/06-06 відповідач позов заперечив, мотивуючи тим, що правомірно відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки позивач за період роботи в ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» на посаді підземного електрослюсаря 3-го розряду з 19 березня 1979 року по 28 лютого 1980 року та на посаді підземного електрослюсаря 4-го розряду з 01 березня 1980 року по 10 травня 1980 року не надав всіх належних документів, зокрема, уточнюючу довідку та підтвердження проведення атестації робочого місця. Просив в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, через свого представника звернувся до Нововолинсько-Іваничівського ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення», подавши пакет документів, зокрема, копію трудової книжки серії БТ-1 № 4480200, копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, копію військового квитка, копію атестата про навчання, архівну довідку від 25 квітня 2017 року № 399 про підтвердження стажу у ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління», архівну довідку від 25 квітня 2017 року № 403 про перейменування ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління», архівну довідку від 25 квітня 2017 року № 397 про заробітну плату у ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління», копії наказів, виданих архівним відділом Червоноградської міської ради Львівської області, довідку про заробітну плату від 18 серпня 2017 року № 120, видану ВАТ «Оснастка».

Рішенням Нововолинського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Нововолинсько-Іваничівського ОУПФ від 27 червня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. Вказане рішення мотивоване тим, що згідно записів трудової книжки та наданої архівної довідки ОСОБА_1 працював у ВАТ «Червоноградське гірничо-монтажне управління» на посаді підземного електрослюсаря 3-го розряду з 19 березня 1979 року по 28 лютого 1980 року та на посаді підземного електрослюсаря 4-го розряду з 01 березня 1980 року по 10 травня 1980 року. Проте, зарахувати до пільгового стажу дані періоди роботи немає підстав, у звязку із відсутністю пільгової довідки. Відповідно до наданих документів та даних системи персоніфікованого обліку страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 11 місяців 15 днів.

Листом від 03 липня 2018 року за № 4092/02-20-15 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і пятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Як визначено статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як передбачено пунктами 3, 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціально політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92. Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про затвердження Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Статтею 10 Закону № 1788-XII встановлено, що пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За приписами частини першої, другої статті 7 Закону № 1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

За правилами статтей 81, 82 цього ж Закону призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Згідно із частиною першою статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За приписами частини пятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (з наступними змінами та доповненнями, далі Порядок № 22-1) заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сімї у звязку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, обєднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 3.3 Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає: розяснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

За приписами пунктів 4.1, 4.7, 4.8 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

ОСОБА_1 того, відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Додатком 3 до Порядку № 22-1 затверджено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії, на аркуші 2 якої вказується перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії, із зазначенням назви документа, строку та дати його подання, проставляються підписи заявника та спеціаліста.

Отже, у випадку подання заявником неповного пакету документів орган, що призначає пенсію, не вправі прийняти рішення про відмову у призначенні пенсії з підстав неподання документів, яких недостатньо для призначення пенсії, попередньо не повідомивши заявника про необхідність подати додаткові документи у встановлений строк.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 20 червня 2018 року через представника звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та листом від 03 липня 2018 року за № 409/02-20-15 відповідач повідомив про відмову у призначенні пенсії, у тому числі, з підстав неподання позивачем підтверджуючих документів.

Разом з тим, в порушення вимог пунктів 1.7, 3.3, додатку 3 Порядку № 22-1, відповідач письмово не повідомив позивача про необхідність подання додаткових документів, не надав допомогу заявнику щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

На думку суду, оскільки при розгляді заяви позивача від 20 червня 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідач не забезпечив дотримання вимог зазначених вище приписів Закону № 1058-IV, Закону № 1788-XII та Порядку № 22-1, у звязку із чим дійшов передчасного висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, тому, з урахуванням вимог частини другої статті 9, частини другої статті 245 КАС України, позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду заяви позивача від 20 червня 2018 року та відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобовязання повторно розглянути заяву від 20 червня 2018 року та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в розмірі 352грн 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 того, відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження обумовленої суми гонорару на правову допомогу адвоката, представником позивача надані наступні докази: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 19 червня 2018 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера від 18 жовтня 2018 року № 19/18, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреністю від 17 травня 2018 року.

Відповідно до статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 268).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність представником позивача витрат, які він просить стягнути, оскільки останнім не надано доказів фактичного понесення таких витрат.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в стягненні витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 червня 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області (45400, Волинська область, місто Нововолинський, бульвар Шевченка, будинок 7, ідентифікаційний код 40442724) повторно, у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_1 (45408, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) від 20 червня 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області (45400, Волинська область, місто Нововолинський, бульвар Шевченка, будинок 7, ідентифікаційний код 40442724) на користь ОСОБА_1 (45408, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 352грн 40 коп. (триста пятдесят дві гривні 40 копійок) понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк