Справа № 824/72/15-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2018 року

м.Київ

справа №824/72/15-а

адміністративне провадження №К/9901/1535/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Смоковича М.І, Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року (судді: Білоус О.В., Курко О.П., Соврига Д.І.) у справі №824/72/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Чернівецькій області (далі - УДМС України у Чернівецькій області), де треті особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просила:

- визнати протиправними дії УДМС України у Чернівецькій області щодо реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1;

- зобов'язати УДМС України у Чернівецькій області скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у вищеозначеній квартирі з дня реєстрації.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що судом апеляційної інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи. Так, зокрема, судом не враховано, що реєстрація місця проживання третіх осіб в спірній квартирі відбулась без згоди та всупереч її волі як співвласника.

У запереченнях на касаційну скаргу третя особа, - ОСОБА_3, просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки вважає доводи скаржника безпідставними, а рішення суду апеляційної інстанції таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира або житлове приміщення) перебуває в спільній частковій власності ОСОБА_5 (1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу від 18 жовтня 1999 року) та ОСОБА_2 (1/2 частина на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно).

Станом на 09 липня 2012 року в указаній квартирі були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_2 та двоє їх дітей: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, що підтверджується довідкою КЖРЕПу №14 від 09 липня 2012 року.

Однак, отримавши архівну довідку КЖРЕПу №14 від 16 грудня 2014 року про склад сім'ї та реєстрацію, позивач дізналась, що вона та її син зняті з реєстрації, а в спірній квартирі зареєстровані та проживають 5 осіб: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - власник, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 - дочка, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 - дружина та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 - син дружини.

В подальшому позивачем було отримано копію заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2013 року, яким її та її сина визнано такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Вказане рішення було оскаржене позивачем та скасоване ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 грудня 2014 року, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Стосовно безпосередньо предмету розгляду даної справи, а саме реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в спірному житловому приміщенні, судами встановлено, що 26 червня 2013 року до Шевченківського районного відділу у м.Чернівцях УДМС України в Чернівецькій області звернулась ОСОБА_3 із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, разом із своєю дитиною ОСОБА_4, до якої було додано талон про зняття з місця проживання в Чернівецькій області Заставнівському районі с. Шубранець вул. Надрічна,46, згоду власника житлового приміщення, -ОСОБА_5 та договір купівлі-продажу від 18 жовтня 1999 року.

На підставі вказаних документів, 26 червня 2013 року проведено реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1

Позивач, вважаючи, що така реєстраційна дія порушує її права як співвласника спірного житлового приміщення, звернулась до суду з даним позовом.

Розглядаючи справу по суті суди попередніх інстанцій виходили з того, що даний спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, Верховний Суд не погоджується із такою правовою позицією судів, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовим спором у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» слід розуміти як орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року по справі №826/27224/15 також наголосила на тому, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто, якщо особа вбачає порушення своїх прав у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та касаційної скарги, обґрунтування протиправності дій УДМС України у Чернівецькій області як спеціального суб'єкта, на якого покладалися функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, ґрунтуються виключно на проведенні таких реєстраційних дій без згоди позивача як співвласника такого житлового приміщення.

За таких підстав предметом судового розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення УДМС України у Чернівецькій області як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки поновлення (захист) права власності позивача на спірну квартиру, що свідчить про приватноправовий (житловий), а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Той факт, що Управління ДМС України в Чернівецькій області є відповідачем не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір на публічно-правовий.

Така правова позиція кореспондується з правовим висновком у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 по справі № 826/13571/17.

Оскільки у цій справі існує невирішений спір про право, такий спір, з урахуванням суб'єктного складу учасників справи, має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що вираз «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З огляду на наведене, Верховий Суд вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 та ч. 1 ст. 354 КАС України ухвалені в цій справі в порядку адміністративного судочинства судові рішення підлягають скасуванню, а провадження закриттю у зв'язку з неналежністю розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 лютого 2015 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року скасувати.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії, - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.Л. Желтобрюх

Судді: М.І. Смокович

Т.Г. Стрелець