Справа № 193/1401/18
Суддя: Кащук Д. А.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/33/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

21 грудня 2018 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Кащук Д.А., при секретарі Кіріченко І.О., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в сел.Софіївка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора полку ПП в м.Кривий Ріг ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління патрульної поліції в м.Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про скасування рішення суб'єкта владних повноважень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, оскаржуючи постанову серії НК №421168 від 07 жовтня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.10.2018 року він рухаючись по трасі Н11 керував автомобілем НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу CAO 641361 і того ж дня поліцейським ПП в м.Кривому Розі інспектором Маріненко В.О. було винесено Постанову НК № 421168 від 07.10.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення за ч.6 ст.121 Кодексу України про адміністативне правопорушення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 170,00 грн. Як зазначено в Постанові по справі про адміністративне правопорушення 07.10.2018 року о 21.10 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2 рухався з неосвітленим юмерним знаком, чим порушив п.2.9 ПДР України.

На думку позивача, постанова не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню з наступних підстав:

Стверджує, що працівники поліції звинувачують його у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, а саме в тому, що він порушив п.2.9 ПДР України, рухався з неосвітленим номерним знаком, але це не відповідає дійсності тому, що виїжджаючи з місця стоянки він пересвідчився в тому, що в автомобілі НОМЕР_3 горять габаритні вогні і, відповідно, освітлюється номерний знак. По якій причині зникло освітлення номерного знака йому невідомо і він, ніяким чином, не міг контролювати ситуацію з освітленням номерного знака. Крім того вказане порушення він намагався усунути на місці, але йому це не вдалося, про що він і повідомив інспектора, але інспектора його дії і пояснення не задовольнило і це стало причиною накладення на його стягнення.

Зазначає, що якщо відповідач вважав, що в даній ситуації він, якимось чином порушував безпеку на дорозі, а інспектор, згідно службових обов'язків має її забезпечувати, то інспектор, згідно ПДР України повинен був відбуксирувати відповідний ТЗ на стоянку або до місця ремонту, але відповідачем цього зроблено не було. Таким чином, на думку позивача ОСОБА_3 по справі про адміністративне порушення прийнята на підставі неповно та невірно встановлених обставин.

Представник позивача та позивач до суду не з'явились, через канцелярію суду надійшла заява розглядати справу без їх участі, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає, вважає дії відповідача правомірними. Просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі, розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову виходячи із наступного.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як вбачається, з зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, 07 жовтня 2018 р. о 21 год. 10 хв. керував автомобілем CHEVROLET LACETTI д. н. з. AE2148НА, по трасі Н11, у якого в темну пору доби був неосвітлений державний номерний знак, чим порушив вимоги п. 2.9. Привал дорожнього руху України та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Зі змісту ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що, зокрема, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно ч.6 ст.121 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При вирішенні спору, суд враховує, що згідно частини 2 статі 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При дослідженні відеозапису події правопорушення встановлено, що дійсно мало місце порушення позивачем п. 2.9 «в» ПДР України, останній на місці зупинки визнавав, що номерний знак у нього не освітлювався, але заперечував щодо винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки технічна несправність виникла не з його вини.

Отже, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, порушив вищевказаний пункт ПДР України, а відтак в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, що не заперечується і самим позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно рухався в темну пору доби на транспортному засобі на якому не освітлювався задній номерний знак. Даний факт не заперечується позивачем.

Проте, суд приймає до уваги, що перед виїздом автомобіль перебував у повній технічній справності, під час руху по трасі Н11 Дніпропетровської області були вибоїни на дорозі, які не було помітно, стан дороги Н11 на ділянці, де позивач був зупинений працівниками поліції, не є задовільним, що також вбачається з наданого запису зі службового відеореєстратора патрульної поліції, позивач не міг передбачити, що у нього під час руху виникне технічна несправність з освітленням заднього номерного знаку і не міг це виявити під час руху жодним чином, дане правопорушення не призвело до будь-яких наслідків, позивач відразу після його зупинки працівниками поліції (до початку складання постанови) виявив після того як йому повідомили про несправності працівники поліції та намагався на місці полагодити освітлення заднього номерного знаку, але йому це не вдалося.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Судом враховано, що позивач із-за вибоїн на дорозі, які не було помітно в нічну пору доби, та загального стану дороги Н11 не передбачав можливості настання зазначених вище наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, порушення ПДР України не призвело до будь-яких негативних наслідків, суспільної небезпечності не становить, вчинене з необережності тощо.

Тому, вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та скасувати постанову про накладення адміністративного штрафу, а провадження у справі закрити.

Разом з тим, позивач просить визнати дії поліцейського незаконними щодо складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Статтею 286 КАС передбачено вичерпний перелік дій місцевого загального суду, які має право прийняти за наслідком розгляду даної категорії справ. Визнання дій протиправними субєкта владних повноважень вказаною статтею не передбачено, а тому у задоволенні вказаної вище вимоги необхідно відмовити. Крім цього, з дослідженого у суді відеозапису події правопорушення не встановлено будь-яких неправомірних дій відповідача з приводу зупинки транспортного засобу і винесення відносно його водія постанови про адміністративне правопорушення, факт порушення позивачем ПДР України дійсно був і останнім цього не заперечувалося, а тому поліцейський ОСОБА_2 мав, згідно його посадових обов'язків, беззаперечне право для зупинки транспортного засобу і винесення відносно його водія постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 79, 91,243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК№421168 від 07 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.А. Кащук