Справа № 814/1155/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1155/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Коваля М.П., Єщенка О.В.

за участю секретаря: Сінчі А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_2, Миколаївської обласної ради визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

УСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_2 від 12.04.2018р. № 21-рк Про звільнення ОСОБА_1В.;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови Миколаївської обласної ради з 12.04.2018р.;

- стягнути з Миколаївської обласної ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.04.2018р. по день постановлення судового рішення;

- присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що видання головою ОСОБА_3 розпорядження про звільнення позивача, за відсутності відповідного рішення ОСОБА_3, не відповідає вимогам Закону України від 21.05.1997р. № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (надалі Закон № 280), тому таке рішення має бути визнано протиправним та скасовано, а, позивач має бути поновлений на посаді з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 20 серпня 2018 року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_2 від 12.04.2018р. № 21-рк Про звільнення ОСОБА_1В..

Стягнуто з Миколаївської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.04.2018 р. по 05.07.2018р. в сумі 39 781 грн 29 коп., без врахування середнього заробітку за один місяць за період з 13.04.2018 р. по 13.05.2018 р., що підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з Миколаївської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за один місяць в сумі 20 428 грн 23 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської обласної ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 128 грн.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення на посаді, з якої незаконно звільнено.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про поновлення на посаді, оскільки повноваження ОСОБА_1 припинилися у спосіб, встановлений законом.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що оскільки позивача звільнено без законної підстави він має бути поновлений на попередній роботі.

На зазначену апеляційну скаргу надійшов відзив позивача, в якому він просить залишити зазначену апеляційну скаргу без задоволення, у зв'язку з тим, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є законним та об'єктивним.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23.02.2017 р. рішенням Миколаївської обласної ради сьомого скликання одинадцятої сесії № 3 ОСОБА_1 обрано першим заступником голови ОСОБА_3 (а.с. 22).

Відповідно до розпорядження голови ОСОБА_3 від 23.03.2017р. № 17-рк Про початок виконання обовязків першого заступника голови Миколаївської обласної ради сьомого скликання ОСОБА_1В. (а.с. 23), датою початку виконання позивачем обовязків визначено 24 березня 2017 року.

28.03.2018р. позивач подав Голові Миколаївської обласної ради заяву про припинення повноважень з 29 березня 2018 року (а.с. 24).

На розгляд двадцятої позачергової сесії ОСОБА_3 сьомого скликання, що мала відбутися 12.04.2018 р., голова ОСОБА_3 внесла проект рішення Про дострокове припинення повноважень голови обласної ради ОСОБА_1В. (а.с. 26).

Згідно з витягом з протоколу пленарного засідання ОСОБА_3 від 12.04.2018р. № 20 відповідне рішення ОСОБА_3 не прийняла (а.с. 27).

Розпорядженням Голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_2 від 12.04.2018р. № 21-рк Про звільнення ОСОБА_1В. з посиланням на статтю 55 Закону № 280 та статтю 38 Кодексу законів про працю України, на підставі заяви позивача від 28.03.2018 р., звільнила його з посади з 12.04.2018 р. (а.с. 83).

Відповідно до частини другої статті 56 Закону № 280, перший заступник голови обласної ради обирається радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного голосування і здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення їх повноважень у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою цієї статті.

Повноваження першого заступника голови обласної ради, згідно з частиною четвертою статті 56 Закону № 280, вважаються достроково припиненими без припинення повноважень депутата відповідної ради в разі звернення з особистою завою до ради про складення ним повноважень першого заступника голови ради. Зазначені повноваження припиняються з дня прийняття радою рішення, яким береться до відома зазначений факт.

У випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідна особа звільняється з посади першого заступника голови ради з дня припинення її повноважень (частина пята статті 56 Закону № 280).

ОСОБА_3 на пленарному засіданні 12.04.2018 року не взяла до відома заяву позивача від 28.03.2018 року, повноваження ОСОБА_1 на відповідній посаді не припинилися. Відповідно, у голови ОСОБА_3 не було законних підстав для звільнення позивача.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про протиправність Розпорядження.

Так, 16.08.2018 року до суду надійшло клопотання відповідача 1 про залучення до матеріалів справи в якості доказу рішення ОСОБА_3 від 05.07.2018 № 5 Про взяття до відома заяви ОСОБА_1В. (надалі Рішення, арк. спр. 148, 149).

Частиною девятою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суду не було надано доказів того, що Рішення заздалегідь було направлено (надано) позивачу, проте, з урахуванням того, що відомості про прийняття Рішення є публічно доступними, підтвердження чого є роздрукована судом з офіційного веб-сайту ОСОБА_3 інформація про поіменне голосування (арк. спр. 160-161), взяв цей доказ до уваги.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, обовязком суду є вжиття визначених законом заходів, необхідних для зясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

На думку суду, Рішення є належним, достовірним та допустимим (у розумінні статей 73-75 Кодексу адміністративного судочинства України) доказом, оскільки факт його прийняття безпосередньо впливає на висновок суду щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про поновлення на посаді.

Як вказано вище, відповідно до частини четвертої статті 56 Закону № 280, повноваження першого заступника голови обласної ради припиняються з дня прийняття радою рішення, яким береться до відома факт звернення цієї посадової особи до ради про складення повноважень.

Доказів відкликання заяви від 28.03.2018 року позивач суду не надав.

За таких обставин, враховуючи те, що повноваження ОСОБА_1 припинилися у спосіб, встановлений законом, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про поновлення на посаді.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ Про службу в органах місцевого самоврядування, на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин першій та другій статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Наслідком визнання судом протиправності Розпорядження є висновок про те, що ОСОБА_1 було звільнено без законної підстави. З урахуванням того, що повноваження позивача було припинено 05.07.2018 року, суд визнав, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню частково, а саме за період з 13.04.2018 (день, наступний за днем звільнення) по 05.07.2018 (день припинення повноважень), тобто за період, протягом якого позивач не виконував повноваження першого заступника голови ОСОБА_3.

Про те, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у випадку незаконного звільнення є такими, що підлягають задоволенню і за відсутності рішення суду про поновлення на посаді, вказано в ухвалі ВССУ від 25.09.2017 року у справі № 223/30/16ц.

Визначений, відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати, на підставі довідки ОСОБА_3 від 25.06.2018 № 1006-20-05-18 (арк. спр. 163) розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 1 075,11 грн. З урахуванням кількості робочих днів за період з 13.04.2018 по 05.07.2018, середній заробіток за час вимушеного прогулу дорівнює сумі 60 209,52 грн. (1 075,11х56).

Позивач навів належними, допустимими та достовірними доказами (договором про надання правової допомоги від 19.04.2018 № 1/2, актом здачі-прийняття наданих послуг № 1 від 26.06.2018, платіжною квитанцією від 27.06.2018 № 16693997, випискою банківської установи) факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 128 грн. На думку суду, ця сума є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), значенням справи для позивача, публічним інтересом до справи.

Апеляційний суд зазначає, що на підставі частини 4 статті 56 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваження першого заступника голови обласної ради також вважаються достроково припиненими без припинення повноважень депутата відповідної ради в разі звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень заступника (першого заступника) голови ради. Зазначені повноваження першого заступника голови ради припиняються з дня прийняття відповідною радою рішення, яким береться до відома зазначений факт. Керуючись вказаною нормою Миколаївською обласною радою було прийнято рішення від 05.07.2018 року № 5 "Про взяття до відома заяви ОСОБА_1В.". Вказаним рішенням взято до відома заяву ОСОБА_1 про дострокове припинення повноважень першого заступника голови обласної ради, таким чином, відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", його повноваження вважаються припиненими з 05.07.2018 року.

На підставі статті 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з частиною 10 статті 59 Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Беручи до уваги, що станом на дату прийняття оспорюваного рішення Миколаївським окружним адміністративним судом (20 серпня 2018 року) рішення обласної ради від 05 липня 2018 року № 5 "Про взяття до відома заяви ОСОБА_1В." не скасовано обласною радою, не визнано протиправним судом, або не зупинено в іншому, встановленому законом порядку, вбачається, що судом першої інстанції правомірно взято до уваги факт дострокового припинення повноважень позивача.

Таким чином, відмова у задоволенні вимоги позивача про поновлення його на роботі з урахуванням існуючих на дату винесення оспорюваного рішення суду першої інстанції обставин є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення , а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_2, Миколаївської обласної ради визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.12.2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6