Справа № 620/3840/18
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 року м. Чернігів Справа № 620/3840/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кашпур О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26.11.2018 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області і просив зобовязати відповідача здійснити новий перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року виходячи з 77% грошового забезпечення, з якого обрахована пенсія з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і компенсації за невикористану відпустку, згідно довідок Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 24.02.2017 № 179/1/1988, від 16.03.2017 № 179/1/2721.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області протиправно з січня 2018 року обмежено розмір його пенсії до 70% грошового забезпечення. Крім того зазначає, що перерахунок пенсії здійснено з ліквідацією усіх надбавок і доплат, встановлених при виході на пенсію, що призвело до значного заниження суми грошового забезпечення, з якого має обчислюватись розмір пенсії і, як наслідок, до незаконного звуження обсягу прав і свобод.

Ухвалою суду від 29.11.2018 у справі відкрито провадження та слухання справи призначено в порядку спрощеного (письмового) провадження. Ухвалою суду відповідачу надано термін для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

ГУ ПФУ в Чернігівській області, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та зазначає, що пенсія позивачу за весь час перебування на обліку зменшена не була, а під час перерахунку основний розмір пенсії обчислений до 70% грошового забезпечення відповідно до норм чинного законодавства України на момент такого перерахунку. Крім того, відповідач зазначає, що виплати, які просить врахувати позивач до грошового забезпечення для призначення пенсії, відносяться до разових платежів і мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців, а отже врахування зазначених виплати при обчисленні пенсії не передбачено. Також відповідач зазначає, що позивачем не було надано жодних довідок, які б підтверджували сплату відповідного розміру єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування саме з тих виплат, які позивач просить включити до грошового забезпечення. Враховуючи наведене, ГУ ПФУ в Чернігівській області просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

26.12.2018 від позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати йому з 01.01.2018 пенсії із зменшенням відсоткового розміру пенсії з 77% на 70% його грошового забезпечення та зобовязати ГУ ПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії виходячи з 77% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018.

Також позивач подав відповідь на відзив, в якій на полягав на протиправності перерахунку його пенсії виходячи із 70% сум грошового забезпечення.

З приводу зазначених заяв суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 47 КАС України крім прав та обовязків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за пять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із частинами 1, 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через пятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом пятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду розгляд справи призначений у спрощеному (письмовому) провадженні за правилами статті 263 КАС України, отже в силу наведених вище норм, процесуальна дія, що полягає у можливості зменшити позовні вимоги обмежена строком пятнадцяти днів з дня відкриття провадження. Ухвала суду про відкриття провадження датована 29.11.2018, а отже пятнадцятиденний строк закінчується 13.12.2018. Позивач із заявою про зменшення позовних вимог звернувся до суду 26.12.2018, тобто після спливу пятнадцятиденного терміну.

Крім того, суд зазначає, що згідно із ч. 7 ст. 47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Як свідчать матеріали справи заява про зменшення позовних вимог не була направлена позивачем до ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Враховуючи наведене суд не приймає до розгляду заяву ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог.

Щодо відповіді на відзив на позовну заяву, то суд також не приймає її до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України у справах, які слухаються в порядку письмового провадження, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.10.2011 призначено пенсію за вислугу років, у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у розмірі 77% грошового забезпечення, яку виплачує ГУ ПФУ в Чернігівській області, що підтверджується протоколом про призначення пенсії (а.с. 23).

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» ГУ ПФУ в Чернігівській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 з урахуванням 70% грошового забезпечення (12585,00 грн.), яка після перерахунку складає 8809,50 грн. (12585,00 х 70%).

Вважаючи протиправним зменшення розміру пенсії з 77% на 70% грошового забезпечення при перерахунку пенсії, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Чернігівській області про перерахунок пенсії з 01.01.2018 у розмірі 77% від суми місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія з урахуванням додатково до складу грошового забезпечення з якого обрахована пенсія матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і компенсації за невикористану відпустку, згідно довідок Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 24.02.2017 № 179/1/1988, від 16.03.2017 № 179/1/2721.

Листом від 19.10.2018 № 4339/03/Б-12 ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомлено позивачу, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» проведено перерахунок його пенсії з 01.01.2018 у розмірі 70% грошового забезпечення, з урахуванням Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким було внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та яким визначено, що з 01.05.2014 максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. (а.с. 21-22).

Також Галузевим державним архівом Міністерства оборони України позивачу було надано довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 24.02.2017 № 179/1/1988, від 16.03.2017 № 179/1/2721 (а.с. 24-27), в якій відображено виплату ОСОБА_1. грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористану відпустку протягом періоду з жовтня 2009 року по жовтень 2011 року.

Судом також встановлено, що постановою Деснянського районного суду м Чернігова від 13.07.2017 у справі № 750/3652/17 зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівські області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи з 77% грошового забезпечення, з якого сплачено єдиний несок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і компенсації за невикористану відпустку, починаючи з 22.03.2017, згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 30.06.2017 року № 179/1/6809.

Згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2017 постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 липня 2017 року було змінено та викладено другий абзац резолютивної частини в такій редакції: «зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівські області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, виходячи з 77% грошового забезпечення, з якого сплачено єдиний несок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і компенсації за невикористану відпустку, починаючи з 22.03.2017, згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 24.02.2017 № 179/1/1988, від 16.03.2017 № 179/1/2721».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

В рішенні від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист» (справа про ветеранів органів внутрішніх справ) Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або у відставку.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

Тобто набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ, у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу).

Статтею 12 Закону № 2262-XII визначені умови призначення пенсій за вислугу років.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

При цьому максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. (частина 2 статті 13 Закону № 2262-XII).

Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

У подальшому Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни у частину другу статті 13 Закону № 2262-XII, згідно яких цифри «80» замінено цифрами «70».

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, а тому внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а у подальшому 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

Тобто відсотковий розмір грошового забезпечення визначається з урахуванням вислуги років, при цьому при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Отже суд дійшов висновку про те, що пенсія позивача, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», має бути перерахована з 77 % грошового забезпечення.

При цьому судом не приймається до уваги посилання відповідача у листі від 19.10.2018 № 4339/03/Б-12 на проведення позивачу перерахунку пенсії, виходячи з 70 % грошового забезпечення, відповідно до Закону України від 27.03.2014 № 1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким було внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-XII та яким визначено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Імперативність даної норми, з метою застосування до даних спірних правовідносин, полягає в тому, що зміна розміру хоча б одного чи кількох видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, та інших осіб, згідно з положеннями Закону №2262-XII, не може мати наслідком скасування вже призначеного пенсіонеру (позивачу) грошового забезпечення у розмірі 77 %, які встановлені йому на момент виходу на пенсію.

Оскільки ОСОБА_1 пенсія була призначена з 01.10.2011 у розмірі 77 % його грошового забезпечення, то і перерахунок останньої повинен відбуватись виходячи з вищевказаного розміру.

За приписами статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи зміст вищевказаної норми, положення Закону України від 27.03.2014 № 1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким були внесені зміни до Закону № 2262-XII в частині визначення максимального розміру пенсії не більше 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, не розповсюджуються на порядок перерахунку пенсії позивачу, оскільки призведуть до зворотної дії у часі (дія нового нормативно-правового акта на відносини і факти, що мали місце до набуття ним чинності) та обмеження змісту і обсягу існуючих прав і свобод позивача.

Отже дії відповідача, при перерахунку пенсії позивача, у частині зміни відсоткової складової грошового забезпечення, що враховується при перерахунку, з 88% на 70% є протиправними.

Аналогічна правова позиція була викладена і Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 (справа № 523/4930/15-а К/9901/1120/18) та від 24.04.2018 (справа № 686/12623/17 К/9901/849/17).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо застосування розміру 70% грошового забезпечення, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2018, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії виходячи з 77% відповідних сум грошового забезпечення відповідно до статей 13, 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01.01.2018.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року виходячи з грошового забезпечення, з якого обрахована пенсія з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і компенсації за невикористану відпустку згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 30.06.2017 року № 179/1/6809 то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393) передбачено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення:

відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Таким чином, вищезазначеними нормами законодавства не передбачено включення в додаткові види грошового забезпечення, які враховуються для призначення пенсії одноразової грошової винагороди, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористану відпустку.

Тобто, суд приходить до висновку, що згідно ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ для визначення розміру пенсії окрім щомісячних премій та відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення враховуються лише щомісячні надбавки, доплати, підвищення, а не щомісячні винагороди, а також допомоги, компенсації, індексації тощо одноразові види грошового забезпечення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 286/2987/16-а.

Статтею 151-2 Конституції України передбачено, що рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Так, в рішенні Конституційного Суду України від 13.05.2015 № 4-рп/2015 у справі № 1-9/2015 зазначено, що аналіз наведених положень Закону № 2262-ХІІ вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються, як при призначенні пенсій (стаття 43 Закону), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63 Закону). Граматичний аналіз положень першого речення частини третьої статті 63 Закону дає підстави стверджувати, що слова «надбавок, доплат, підвищень» є встановленою конструкцією словосполучення «нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення», яка вказує на те, що такими видами є лише надбавки, доплати, підвищення.

З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що грошове забезпечення є однією із соціальних гарантій, що надаються військовослужбовцям. При цьому до інших гарантій законом віднесено: продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців, пільги та компенсації військовослужбовцям та членам їх сімей, одноразова грошова допомога тощо. Відтак, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода за участь в АТО та компенсації за невикористану відпустку не належать до надбавок, доплат або підвищення, тобто не є додатковими видами грошового забезпечення в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відносяться до інших соціальних гарантій, що надаються військовослужбовцям та членам їх сімей.

З огляду на наведене вище суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 січня 2018 року виходячи з грошового забезпечення, з якого обрахована пенсія з врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і компенсації за невикористану відпустку згідно довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 30.06.2017 року № 179/1/6809 не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

У відповідності до вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача підлягають стягненню здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у відповідності до статей 13, 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01.01.2018, у розмірі 77 % грошового забезпечення, з урахуванням раніше отриманих сум.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 14000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. Пятницька, 83-а, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ - 21390940).

Повне судове рішення складено 28 грудня 2018 року.

Суддя О.В. Кашпур