Справа № 165/798/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/4556/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 листопада 2018 року у справі № 165/798/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Василюк А.В., в м. Нововолинську Волинської області 21.11.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, Позивач) звернувся із адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (далі також - Відповідач) про скасування постанови у справі про порушення митних правил від 21 березня 2018 року № 0955/20500/18.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 21 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову в справі про порушення митних правил від 21 березня 2018 року № 0955/20500/18, винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС, начальником УПМП та міжнародної взаємодії ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 ст. 470 Митного кодексу України (далі МК України) та накладення на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п'ятсот) грн. і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржила Волинська митниця ДФС, яка покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 листопада 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивач міг вивезти автомобіль за межі митної території України іншим способом (наприклад на лафеті, шляхом буксирування). Крім того зазначає, що поломка автомобіля, в розумінні статті 192 МК України, не є обставиною непереборної дії.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у протоколі про порушення митних правил від 25 лютого 2018 року № 0955/20500/18 зазначено, що згідно баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС 11 грудня 2017 року позивачем було ввезено на митну територію України автомобіль марки «Рено Меган», реєстраційний номер LC54450, країна реєстрація ОСОБА_3, кузов номер VFIJVRG і станом на 25 лютого 2018 року останнім його не було вивезено та в інший митний режим не заявлено, а відтак позивач перевищив встановлений ст. 95 МК України строк транзитного перевезення вищезазначеного автомобіля. Вищевказаний протокол в частині підписання та зазначення дати, що підтверджують отримання примірника протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, не заповнений.

У письмових поясненнях, наданих Волинській митниці ДФС 25 лютого 2018 року, позивач зазначив, що не вивіз автомобіль з причин поломки двигуна, про що повідомив митницю. На день надання таких пояснень транспортний засіб знаходився на СТО у м. Львові і він зобов'язується при виїзді надати підтверджуючі тому докази.

Постановою заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 від 21 березня 2018 року № 0955/20500/18 позивача визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність обставин непереборної сили, за яких позивач був позбавлений можливості у визначений МК України строк доставити транспортний засіб за межі митної території України, належне та вчасне повідомлення митного органу про такі обставини і їх документальне підтвердження, постанова в справі про порушення митних правил від 21 березня 2018 року № 0955/20500/18, винесена заступником начальника Волинської митниці ДФС, начальником УПМП та міжнародної взаємодії ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення митних правил є протиправною.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 частини першої статті 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

При цьому, згідно з частиною другою цієї статті, до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини першої статті 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Пунктом 2 розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 (далі - Порядок № 657), факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

За змістом частини першої статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених, зокрема, статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Аналіз змісту вищенаведених норм законодавства свідчить про те, що перевізник звільняється від відповідальності за статтею 470 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Позивач на виконання частини першої статті 192 МК України повідомив 21 грудня 2017 року та 20 лютого 2018 року найближчу митницю ДФС про неможливість вивезення за межі митної території України у встановлений статтею 95 МК України строк автомобіля марки «Рено Меган», реєстраційний номер LC54450, країна реєстрація ОСОБА_3, кузов номер VFIJVRG, через його несправність.

У відповідях на дані звернення листами від 22 січня 2018 року № 10/13-70-18-02/46 та від 27 лютого 2018 року 10/13-70-18-02/46 Волинська митниця ДФС повідомила позивача, що він зобов'язаний у найкоротший термін після закінчення наслідків дії обставин непереборної сили вивезти вищезазначений транспортний засіб за межі митної території України та надати при цьому до митниці виїзду документи, які підтверджують факт дії обставин непереборної сили. Додатково повідомлено, що вищевказана інформація внесена до функціонального модуля «Заяви підприємств та осіб» автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» ДФС.

З матеріалів справи встановлено, що факт поломки та ремонту автомобіля підтверджується наступними документами: довідкою ТОВ «Ремонтний сервісний центр» від 23 березня 2018 року, актом виконання робіт від 23 березня 2018 року № 227-01, рахунком від 23 березня 2018 року № 227, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань транспортний засіб перебував на ремонті у період з 21 грудня 2017 року по 23 березня 2018 року на станції технічного обслуговування у зв'язку з ремонтом головки двигуна, ремонтних турбін, ремонту КПП та заміні подушки двигуна.

Щодо покликань відповідача на те, що поломка автомобіля, в розумінні статті 192 МК України, не є обставиною непереборної дії, апеляційний суд зазначає, що оскільки контролюючим органом не доведено можливість експлуатації транспортного засобу у зв'язку з його поломкою та можливість позивача, в свою чергу, вивезти автомобіль за межі митної території України у встановлений статтею 95 МК України строк.

Відповідно до частини 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даним вимогам оскаржуване рішення відповідача не відповідає.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на відповідні правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 14.08.2018 року у справі № 465/2521/16-а, від 10.04.2018 року у справі № 357/2754/17.

Відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду в інших справах безпідставні, оскільки вони застосовані за інших фактичних обставин. Зокрема, на відміну від справи, що розглядається, в постановах Верховного Суду, на які посилається апелянт, не йдеться про належне повідомлення митного органу про неможливість вчасно вивезти автомобіль внаслідок поломки та надання після такого повідомлення митницею розяснення про необхідність підтвердити наявність обставин непереборної сили.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 21 листопада 2018 року у справі № 165/798/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повне судове рішення складено 29.12.2018