Справа № 210/2922/18
Суддя: Літвіненко Н. А.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2922/18
Провадження № 2-а/210/155/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2018 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі судді Літвіненко Н. А., розглянувши за правилами спрощеного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови серії ВР № 298342 від 25.05.2018 р.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови серії ВР № 298342 від 25.05.2018 р., в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 298342 від 25.05.2018 винесену інспектором роти № 2, батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, лейтенантом поліції ОСОБА_3 та закрити справу про адміністративне правопорушення, у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.05.2018 р. інспектором роти № 2, батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП, лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії ВР № 298342 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Вказує, що копію зазначеної постанови він отримав 25.05.2018 р., але з нею не погодився, про що зазначив у самій постанові у графі перед підписом про отримання її копії.

Так, згідно з оскаржуваної постанови: 25.05.2018, приблизно об 09 год. 26 хв., він, керуючи транспортним засобом AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по головній автомобільній дорозі (державного значення) Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знамянка при повороті праворуч не ввімкнув показник повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 б Правил дорожнього руху України (надалі - ПДР України).

Однак, дана постанова є протиправною, ухвалена з порушенням норм як процесуального, так і матеріального права, через що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Вказує, що він рухався в правій крайній смузі призначеній для руху у цьому напрямку по головній дорозі, жодних дорожніх знаків, які свідчили б про наявність другорядних доріг, які примикають до головної дороги не було, крім того візуально інших автомобільних доріг, які б примикали до головної дороги по якій він рухався також не було, при цьому жодної зміни напрямку руху для перестроювання, повороту або розвороту він не вичиняв, рухався чітко у відповідній смузі головної дороги, при цьому, а ні по заду нього, а ні по переду жодних інших транспортних засобів також не було. Щодо необхідності подачі відповідного світлового сигналу показника повороту, то п. 9.2. б ПДР, чітко визначено момент подачі такого сигналу, а саме перед перестроюванням, поворотом або розворотом, який на момент зупинки мене, інспектором поліції, не настав, адже я не здійснював під час руху повороту на право, а рухався у відповідному напрямку по головній дорозі у відповідний смузі проїзної частини. Отже, порушення, зазначене в оскаржуваній постанові інспектором поліції, мною не вчинялося.

Також зазначає, що оскаржувана ним постанова винесена з порушенням чинного законодавства з наступних підстав.

Так, інспектором поліції був порушений сам порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що визначений Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853, яким затверджена Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція), а саме інспектором поліції не було повністю розяснено йому права та обовязки, а саме права на оскарження постанови у суді, що є грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також справу розглянуто та винесено постанову на місці зупинки автомобіля, що є грубим порушенням чинного законодавства.

Крім того, вказує, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, однак в постанові про адміністративне правопорушення серії ВР № 298342 під 25.05.2018 року - протокол про адміністративне правопорушення інспектором УПП не складався.

Крім того, вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглянута на місці зупинки ТЗ, а відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Тому, вважає, що при накладенні на мене адміністративного стягнення інспектором поліції недотримано вимог зазначених вище норм, що порушило його законні права та інтереси.

Відповідач - інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_3 надав відзив на адміністративний позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що позовні вимоги гр. ОСОБА_2 є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Вказував, що 25.05.2018 року о 09 год. 26 хв. при здійсненні патрулювання екіпажом ним та його напарником було зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме гр. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1, на автомобільній дорозі м-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка», по головній дорозі та повертаючи праворуч не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. зазначив, що Постанова серії ВР №298342 від 25.05.2018 року складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Звернув увагу суду, що при винесені постанови позивачу були розясненні його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Оскільки, доказів які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем не надано, вважає позовні вимоги гр. ОСОБА_2 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Просить у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до інспектора роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови серії ВР №298342 від 25.05.2018 року по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій незаконними відмовити в повному обсязі.

Крім того, до відзиву на адміністративний позов додав відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення від 25.05.2018 року, що здійснювалась на нагрудний відео реєстратор, згідно ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому, від позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якій останній не погоджується з доводами відповідача. Зазначає, що відповідачем не зазначено жодних доказів на підставі яких було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Крім того, не погоджується з винесеною постановою саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження Управління патрульної поліції. Вважає, що дана постанова винесена з грубим порушенням всіх вимог законодавства, а тому просив задовольнити позовні вимоги.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.05.2018 р. інспектором роти № 2, батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП, лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову серії ВР № 298342 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої 25.05.2018 року о 09 год. 26 хв., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом AUDI Q7, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по автомобільній дорозі (м-12) Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знамянка, рухаючись по головній дорозі та повертаючи праворуч, не ввімкнув показник повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 б ПДР України та був притягнений до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави у розмірі 425,00 грн.

Позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, вказує на відсутність доказів вчинення порушення ПДР та вважає, що вищевказана постанова винесена з грубим порушенням чинного законодавства України, тому оскаржив дану постанову до суду.

Так, відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП настає, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть.

Згідно з п. 9.2 б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У контексті даної справи це означає, що умовою притягнення позивача до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, а саме умисне чи з необережності порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.

Зазначена вище постанова судом перевірялась на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, із дослідженого судом відеозапису, який надано стороною відповідача на спростування позовних вимог позивача, вбачається, що позивача було зупинено інспектором поліції за порушення ПДР, проте на самому відеозаписі не відображено порушення ПДР.

Оскільки у відповідності до вимог ст.77 КАС України саме на відповідача покладається обовязок доведення правомірності його дій, суду не було надано доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України, враховуючи, що він заперечує порушення ПДР України, а тому суд вважає, що підстави для складання постанови про адміністративне правопорушення за порушення п. 9.2 «б» ПДР України у відповідача були відсутні, а тому постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закриттю.

За правилами ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні, а тому судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 8, 9, 19, 77, 139, 241-247, 286 КАС України, ст.ст. 222, 247, 251, 258, 268, 276, 283, 287, 288 КУпАП, ПДР України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 298342 від 25.05.2018, винесену інспектором роти № 2, батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, лейтенантом поліції ОСОБА_3 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено 22.12.2018 року.

Суддя: Н. А. Літвіненко