Справа № 1340/4851/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4851/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2018 року м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого-судді: Мричко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання: Мусій С.В.,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі ГУ ПФ України у Львівській області, Відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, виплати перерахованого та виплати пенсії в подальшому з врахуванням розміру 83 процентів відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати пенсію ОСОБА_1, виплатити перераховане та виплачувати пенсію в подальшому з врахуванням розміру 83 процентів відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що Позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФ України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При виході на пенсію, така була призначена у розмірі 83% від суми грошового забезпечення. Після проведеного Відповідачем перерахунку, розмір пенсії зменшився до 70%. Зазначає, що звернувся із заявою до Відповідача здійснити перерахунок пенсії та провести виплату такої, з урахуванням розміру 83% грошового забезпечення вказаного у довідці Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (надалі - ГУ МВС України у Львівській області). Позивач вважає, що для перерахунку пенсії мають застосовуватись норми закону, що визначають її розмір у процентах відповідних сум грошового забезпечення, які діяли на момент первинного призначення пенсії. На думку Позивача, розмір призначеної пенсії в процентному відношенні відповідних сум грошового забезпечення не може бути зменшений навіть при зміні діючого законодавства з огляду на конституційні норми щодо незворотності дії нормативно-правових актів у часі.
Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (арк. справи 85-90) в якому просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 від 19.10.2018 в повному обсязі. Посилається на те, що згідно з Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими передбачено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Таким чином, на думку ГУ ПФ України у Львівській області, Позивачу правомірно перераховано пенсію, виходячи з 70% розміру грошового забезпечення позивача, оскільки на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії 01.01.2016 встановлений максимальний розмір пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Згідно з ухвалою судді від 23.10.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
26.11.2018 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду.
У судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити повністю.
У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
Згідно з наказом ГУ МВС України у Львівській області від 30.12.2008 № 405 о/с «По особовому складу» майора міліції ОСОБА_1 відповідно до положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п. 64 «ж» /за власним бажанням/ (арк. справи 126).
ОСОБА_1 згідно з протоколом ГУ ПФ України у Львівській області за пенсійною справою НОМЕР_1 (МВС) від 01.01.2009 призначена пенсія за вислугу років відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 83% грошового забезпечення (арк. справи 31).
01.04.2018 ГУ ПФ України у Львівській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 988 та постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1, згідно з яким основний розмір пенсії складає 70% відповідних сум грошового забезпечення (арк. справи 91).
13.08.2018 Позивач звернувся із заявою до ГУ ПФ України у Львівській області про здійснення перерахунку пенсії (арк. справи 37-39).
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1, ГУ ПФ України у Львівській області надало відповідь, оформлену листом від 21.08.2018 за № 3858/С-20/07.05-06, в якій повідомила Позивача про наступне (арк. справи 40). З прийняттям 21.02.2018 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» №103 перерахунок раніше призначеної пенсії здійснюється з 01.01.2016 за нормами законодавства, що діє на момент перерахунку. Також зазначено, що чинною редакцією Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.
При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з частиною 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у звязку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі Постанова КМУ № 103), постановлено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року за № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (надалі Постанова КМУ № 988).
Пунктом 5 Постанови КМУ № 988 передбачено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року за № 45.
З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що перерахунок призначеної пенсії здійснюється виключно у звязку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій.
Будь-яких інших підстав, які б впливали на розмір призначеної пенсії при її перерахунку ні Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ні Постановою КМУ № 103, не передбачено.
Відповідач при перерахунку пенсії Позивачу застосував положення частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами внесеними Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», відповідно до якої максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
29.12.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей».
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення відносяться до порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.
Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Виходячи із вказаного у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 19.06.2017 № 583/2264/17, від 31.01.2018 № 523є4930/15-а, від 27.02.2018 №642/3284/17.
Таким чином, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії Позивачу максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового утримання станом на 1 січня 2016 року, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.
Як встановлено судом, Позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 83 % грошового забезпечення на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент призначення).
ГУ ПФ України у Львівській області з 01.01.2016 провело перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1, відповідно до якого сума грошового забезпечення склала: січень - квітень 2016 р. - 6951,93 грн, травень - листопад 2016 р. 6968,73 грн, грудень 2016 р. - квітень 2017 р. 7003,83 грн, травень - вересень 2017 р. - 7023,33 грн, жовтень 2017 р. - березень 2018 р. 7065,33 грн, що становить 70% грошового забезпечення (арк. справи 92).
Однак при проведенні перерахунку, Відповідач не був наділений повноваженнями щодо зміни максимального розміру пенсії, який був обчислений під час призначення пенсії в розмірі 83 % відповідних сум грошового забезпечення.
Встановлені фактичні обставини та аналіз чинного законодавства зумовлює висновок суду про те, що при перерахунку пенсії Відповідач повинен був застосувати норми частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що діяла на час призначення Позивачу пенсії. Отже, зміна Відповідачем під час проведення перерахунку, раніше призначеної пенсії Позивачу за вислугу років з обмеженням максимального розміру 70 % відповідних сум грошового забезпечення, є протиправною.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Як передбачено пунктами 3, 8 частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльність Відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, та виплаті перерахованого з урахуванням розміру 83% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016, підлягає до задоволення.
Як наслідок обґрунтованими є і похідною вимога про спонукання до вчинення дій, зокрема, щодо зобовязання Відповідача у справі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням розміру 83% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016. Таким чином, вказана вимога Позивача також підлягає до задоволення.
Разом з тим, суд вважає, що вимога позивача «в подальшому виплачувати пенсію» є безпідставною, оскільки обовязковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення субєктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
При цьому, суд звертає увагу на те, що права Позивача на час розгляду справи не порушені, оскільки таке нарахування та виплата ще не проведені, а суд не може під час прийняття рішення вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому. За наведених обставин, суд вважає, що вимога Позивача в частині «в подальшому виплачувати пенсію» задоволенню не підлягає, оскільки така заявлена на майбутнє.
Окрім цього, Позивач у прохальній частині позову просив суд зобовязати Відповідача подати у встановлений судом строк, з моменту набрання рішення законної сили, звіт про виконання рішення суду.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, зобовязання субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обовязком суду, та має застосовуватись у виключних випадках.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про можливість ухилення Відповідачем від виконання такого судового рішення, а тому підстави для встановлення судового контролю, - відсутні.
Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги Позивача підлягають до часткового задоволення.
Щодо судових витрат, то відповідно до вимог частини 5 статті 139 КАС України такі стягненню не підлягають, оскільки позивач є інвалідом третьої групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується копією з посвідчення Серії В-1 № 001496 (арк. справи 25), тому звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 8 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
адміністративний позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27.12.2018.

Суддя Мричко Н.І.