Справа № 363/2212/17
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 363/2212/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Чірков Г.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьменко В.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Вишгородської міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради, ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним та його скасування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року, ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Виконавчого комітету Вишгородської міської ради (далі - відповідач, ВК Вишгородської мр.), треті особи: Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради, ОСОБА_3 про визнання рішення протиправним та його скасування.

Представником ОСОБА_3 подано клопотання про закриття провадження у справі, у зв'язку із тим, що дана справа не може бути розглянуто в порядку адміністративного судочинства, оскільки підлягає вирішенню в порядку ЦПК України.

Вважає, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини з приводу визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 задоволено та провадженнч у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суддя суду першої інстанції виходив з того, що в даному випадку між сторонами спір про публічно-правові відносини в розумінні вимог КАС України не виник.

Таким чином дана справа розгляду в порядку адміністративного судочинства не підлягає, а тому клопотання про закриття провадження є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі, спір фактично виник між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з приводу визначення місця проживання їхніх дітей, правовідносини щодо якого регламентовано ст.ст. 160-161 СК України.

Регулювання сімейних відносин між батьками та дітьми здійснюється СК України.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Саме по собі прийняття рішення органом опіки та піклування в контексті вказаних вимог закону, яке один з батьків вважає незаконним, не є ознаками публічно-правого спору в розумінні вказаних вище вимог Закону.

Таким правовідносинам не притаманні відносини влади й підпорядкування, вони не є публічно правовими, оскільки ґрунтуються перш за все на сімейних відносинах батьків і дітей, й рішення органу опіки та піклування нерозривно пов'язано зі спором про таке право.

Спірне по справі рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей не можливо від'єднати від вимог і положень сімейного законодавства України, від спору про право й розглядати як самостійне виконання субґєктом владних повноважень своїх управлінських функцій.

Насамперед визначальним у даному випадку є наявність спору про немайнове право між батьками, а не спору із суб'єктом владних повноважень щодо визначення місця проживання дитини.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу оспорювання сімейних прав та захисту інтересів позивача, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Крім того, оскаржувані дії відповідача безпосередньо не породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і не мають обов'язкового характеру.

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17 та Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №496/4271/16-а.

Крім того встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня 2018 року, яке набрало законної сили, спір про визначення місце проживання дітей вирішено на користь ОСОБА_3

У вказаному рішенні суду дано правову оцінку в тому числі й доводам позивача, які повторно викладено в цьому позові.

Таким чином, подальший розгляд цього позову призведе до порушення принципу правової визначеності, передбачуваності окресленого усталеною практикою ЄСПЛ, згідно якого суди при розгляді інших справ не мають права піддавати сумніву судові рішення, які набрали законної сили, коли покликання сторони позивача насамперед спрямоване на те, щоб домогтися невиправданого перегляду цього судового рішення.

Отже, в даному випадку між сторонами спір про публічно-правові відносини в розумінні вимог КАС України не виник.

Таким чином, дана справа розгляду в порядку адміністративного судочинства не підлягає, а тому клопотання про закриття провадження є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів дійшла висновку, що суддею суду першої інстанції винесено законне, обґрунтоване рішення з врахуванням норм чинного законодавства і не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та є таким, що не відповідають обставинам справи.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 26 грудня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Кузьменко