Справа № 0540/8341/18-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 р. Справа№0540/8341/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., при секретарі судового засідання Сєрих М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області

про: визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 18.06.2018 року № 1579-СГ, а також визнати протиправною бездіяльність у звязку з не виданням наказу про його затвердження та передання земельних ділянок у власність, зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області видати наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членами фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га безоплатно у власність ОСОБА_2

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - особисто, ОСОБА_3 за довірен.,

від відповідача: ОСОБА_4 за довірен.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства "Дари Приазов'я" у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 18.06.2018 року № 1579-СГ; визнати протиправною бездіяльність відповідача у зв'язку із не виданням наказу про затвердження зазначеного проекту землеустрою та передання земельних ділянок у власність; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області видати наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членами фермерського господарства "Дари Приазов'я" у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га безоплатно у власність ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона разом із іншими членами фермерського господарства «Дари Приазовя» 26.11.2012 р. звернулись до Волноваської райдержадміністрації із заявою про передачу у власність земельних ділянок в розмірі середньої частки (паю) по Рівнопільській сільській раді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель раніше наданих фермерському господарству «Дари Приазов'я» для ведення фермерського господарства. 21.12.2012 р. Волноваська РДА прийняла розпорядження № 871 про задовольнила заява та надання дозвіл на розробку проекту землеустрою. На підставі зазначеного розпорядження позивач уклала договір з фізичною особою-підприємцем, сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5, про розробку проекту землеустрою, щодо якого 16.04.2013 р. відділом Держземагентства у Волноваському районі був наданий висновок від № 59 про погодження наданого проекту. У звязку зі змінами у 2013 році у законодавстві щодо повноважень стосовно розпорядження землями сільськогоподарського призначення державної власності погоджений проект землеустрою разом із клопотанням про його затвердження та про передачу позивачу у власність земельної ділянки, а також із клопотаннями інших набувачів права на земельні ділянки, був поданий до Головного управління Держкомзему у Донецькій області. За результатами розгляду клопотання відповідачем було відмовлено позивачу у його задоволенні та додано перелік зауважень. Після виконання всіх зауважень позивач повторно подала проект на затвердження; за результатами повторного розгляду клопотання позивач отримала лист від 11.02.2016 р., в якому повідомлялрсь про зупинення розгляду вказаного проекту, який оскаржила до суду. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.09.2016 р. (справа № 805/2002/16-а) визнано, зокрема, неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо зупинення розгляду питання про затвердження проекту землеустрою, поданого позивачем; зобовязано відповідача поновити розгляд клопотання ОСОБА_1 від 12.01.2016 р. про затвердження проекту землеустрою та про надання наказу про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га, та зобовязано також розглянути зазначене клопотання позивача відповідно до вимог чинного законодавства. У звязку із тим, що відповідачем тривалий час не поновлювался розгляд її клопотання та не приймалось належного рішення про затвердження проекту землеустрою, позивач знов звернулась до суду. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 р. (справа № 805/3459/17-а), якою було скасовано (в частині) рішення суду першої інстанції від 18.12.2017 р., крім іншого, зобов'язано відповідача розглянути заяву позивача від 12.01.2016 р. у відповідності до вимог Земельного кодексу та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою (…) та надання наказу про передачу земельної ділянки (…) безоплатно у власність позивачу або рішення про відмову у його затвердженні з підстав, передбачених Земельним кодексом України. 18.06.2018 р. Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій був прйнятий наказ № 1579-СГ, яким ОСОБА_1 було відмовлено у затвердженні поданого нею та іншими членами фермерського господарства проекту землеустрою та, відповідно, у передачі їй у власність земельної ділянки площею 4,9924 га із кадастровим номером 14215868:02:000:1108. Будучи незгодною із таким наказом, а також вважаючи, що з боку відповідача присутня бездіяльность щодо неприйняття наказу про затвердження проекту землеустрою, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відповідач проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував, надав відзив, в якому зазначено, що судові рішення з приводу спірної земельної ділянки ним виконувались, клопотання позивача розглядалось та за результатом його розгляду приймались рішення про відмову у затвердженні наданого позивачем проекту землеустрою, та, відповідно, у наданні їй спірної земельної ділянки, які є цілком обґрунтовані та правомірні, так як поданий на розгляд проект землеустрою не відповідає вимогам чинного законодавства, державним стандартам, нормам і правилам у сфері землеустрою. Також у відзиві зауважено, що прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою або про відмову його затвердження є дискреційним повноваженням відповідача. Крім іншого у відзиві вказано, що позивач має право на одержання безоплатно у власніть земельної ділянки для здійснення фермерського господарства, а не для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як зазначено у поданому на погодження проекті землеустрою.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.09.2018 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 22.10.2018 р.

22.10.2018 р. у судовому засіданні оголошено перерву на 19.11.2018 р.

Ухвалою від 19.11.2018 р. продовжено строк підготовчого засідання та відкладено розгляд справи на 04.12.2018 р.

Ухвалою від 04.12.2018 р. судом закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 19.12.2018 р.

У судовому засіданні позивач та її представник зазначали, що проект землеустрою був розроблений у строк, передбачений розпорядженням голови Волноваської райдержадміністрації від 21.12.2012 р. № 871, був поданий для затвердження також до закінчення цього строку; зазначили, що у відповідача не має повноважень щодо погодження або непогодження проектів землеустрою, відповідно, не має повноважень, наданих законом органу, який повинен погоджувати проекти землеустрою, в тому числі повноважень щодо винесення зауважень до вказаного проекту; крім цього, вказали, що станом на час прийняття Волноваською РДА розпорядження № 871 про надання позивачу та іншим членам фермерського господарства «Дари Приазовя» дозволу на розробку проекту землеустрою та станом на час розробки цього проекту та отримання позитивного висновку щодо нього, таке цільове призначення як ведення фермерського господарства (цільове призначення) було правом юридичної особи, а у власність членам фермерського господарства, як фізичним особам, земельні ділянки мали передаватись за видом цільового призначення за КВЦПЗ 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; зміни до ст. 22 Земельного кодексу України, відповідно до яких землі господарського призначення можуть передаватись громадянам у власність або у користування для ведення фермерського господарства, набули чинності лише у квітні 2015 року, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Також зазначили, що наприкінці 2015 початку 2016 року позивач, крім іншого, намагалась відновити втрачений проект землеустрою щодо іншої земельної ділянки. Також наполягали, що чинним законодавством не передбачено право субєкта владних повноважень відмовляти у затвердженні поданого проекту землеустрою, погодженого належним чином відповідним державним органом.

На підставі наведеного вище позивач та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні наполягала на законності спірного наказа, зазначивши, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області діяло відповідно до чинного законодавства, яке передбачає право органу виконавчої влади з питань земельних ресурсіву галузі земельних відносин, до повноважень якого віднесено розпорядження земельними ділянками, зокрема, сільськогосподарського призначення державної власності, - як приймати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, так і про відмову у такому затвердженні. Звертала увагу суду на численні невідповідності поданого на затвердження проекту землеустрою вимогам законодавства, що і обумовило прийняття спірного наказу, зокрема вказала, що термін дії розпорядження Волноваської РДА про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, закінчився ще у грудні 2014 року, термін дії висновку відділу Держземагенства у Волноваському районі Донецької області сплив у квітні 2016 року, проект землеустрою містить багато виправлень, що є неприпустимим, відсутній перелік обмежень у використанні земельної ділянки, відсутні дані щодо сертифікованого інженера-геодезиста, на кресленнях відсутні привязки до пунктів державної геодезичної системи, відповідно до поданої документації межові знаки встановлені на відстані, що перевищую дозволену нормативними докуметами відстань, не зазначено вид межових знаків, проект не містить погодження органу охорони культурної спадщини. Наполягала на дискреційності повноважень Головного управління при прийнятті рішення про затвердження або не затвердження наданого проекту землеустрою.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, є членом фермерського господарства «Дари Приазов'я».

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (, місцезнаходження: вул. Європейська, буд.13, м. Костянтинівка, Донецька область, 85102) є субєктом владних повноважень.

26.11.2012 р. позивач разом із іншими членами фермерського господарства «Дари Приазов'я» звернулась із заявою до Волноваської райдержадміністрації про передачу у власність земельних ділянок в розмірі середньої частки (паю) по Рівнопільській сільській раді для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель, раніше наданих Фермерському господарству «Дари Приазов'я» для ведення фермерського господарства.

Розпорядженням голови Волноваської районної державної адміністрації від 21.12. 2012 р. № 871 ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 30,36 га ріллі (кожному у розмірі середньої земельної частки (паю) по колишньому КСП «Донецька птахофабрика» на території Рівнопільської сільської ради) - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в розпорядженні зазначено, що строк дії дозволу на розробку проекту землеустрою становить два роки.

01.02.2013 р. на виконання розпорядження голови Волноваської РДА № 871 одним із заявників, а саме - ОСОБА_11, було укладено договір за № 2 із фізичною особою-підприємцем, сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5, про розробку проекту землеустрою.

Як встановлено під час розгляду справи, зазначений проект був розроблений ОСОБА_5 та переданий останньою ОСОБА_11 в межах строку дії розпорядження Голови Волноваської РДА № 871.

За поясненнями позивача та її представника, наданими у судовому засіданні та не спростованими відповідачем, у ході розробки даного проекту землеустрою відповідно до ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» були сформовані певні земельні ділянки (серед яких і земельна ділянка із кадастровим номером :02:000:1108) як об'єкти цивільних прав, визначена площа, їх розміри, встановлено межі, присвоєно кадастрові номери.

За результатами розгляду проекту землеустрою належним субєктом владних повноважень - відділом Держземагентства у Волноваському районі Донецької області - був наданий висновок від 16.04.2013 р. № 59 про погодження наданого проекту.

У звязку із переходом з 01.01.2013 р. повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності від районних державних адміністрацій до головних управлінь Держгеокадастру (Держземагентства) України у областях, погоджений у квітні 2013 року проект землеустрою разом із клопотанням про його затвердження та про передачу позивачу у власність зазначеної у проекті земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:1108, а також разом із відповідними клопотаннями інших набувачів права власності на земельні ділянки відповідно до проекту, був поданий до Головного управління Держкомзему у Донецькій області.

За результатами розгляду цього проекту Головним управлінням Держземагентства позивачу був направлений лист від 24.09.2013 р. № 01-60-4749/4647-2, у якому зазначено, що у Головного управління відсутні правові підстави для затвердження даного проекту. Такий висновок був обґрунтований тим, що статтями 118 та 121 Земельного кодексу України не передбачено передачу у власність земельних ділянок з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім цього, до листа був доданий перелік зауважень до проекту.

Як пояснила позивач, у звязку із подіями, які відбувались на території Донецької області (в тому числі і на території Волноваського району) у період з березня 2014 року, а також у звязку із тим, що у період наприкінці 2015 початку 2016 року вона намагалась відновити втрачений проект землеустрою щодо іншої земельної ділянки. Позивач знов звернулась до відповідача із клопотанням від 12.01.2016 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі середньої земельної частки (паю) по Рівнопільській сільській раді із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в постійне користування ОСОБА_12 для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі договору оренди землі № 559 від 07.06.2012 р., який зареєстровано 07.09.2012 р. за № 03963, розташованих на території Рівнопільської сільської рада за межами населеного пункту, та передання позивачу безоплатно у власність земельну ділянку (кадастровий номер 14215868:02:000:1108) площею 4,9924 га ріллі на території Рівнопільської сільської рада Волноваського району Донецької області, до якої додала проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розроблений фізичною особою-підприємцем інженером-землевпорядником ОСОБА_5

За результатами розгляду зазначеного клопотання позивач отримала від відповідача лист від 11.02.2016 р. № П-110/0-309/6-16, у якому зазначено, що розгляд проекту землеустрою зупиняється у зв'язку із тим, що термін дії розпорядження голови Волноваської райдержадміністрації від 21.12.2012 р. № 871 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства «Дари Приазов'я» сплинув 21.12.2014 р.

Отримавши зазначений лист, будучи незгодною із відмовою відповідача затвердити поданий нею 13.01.2016 р. проект землеустрою, позивач у липні 2016 р. звернулась до суду із відповідним позовом.

Постановою Донецького окружного адміністаривного суду від 27.09.2016 р. (справа № 805/2002/16-а), яка набрала чинності 25.10.2016 р., задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання неправомірними дій та: визнано неправомірними, такими, що не відповідають чинному законодавству дії Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області при розгляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме - зупинення розгляду питання про затвердження проекту землеустрою, поданого позивачем, та повідомлення про це позивача у листі 11.02.2016 р. № П-110/0-309/6-16; зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області поновити розгляд заяви (клопотання) ОСОБА_2 від 12.01.2016 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області надати наказ про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га та розглянути зазначену заяву (клопотання) відповідно до вимог чинного законодавства.

11.11.2016 р. позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з проханням поновити розгляд її клопотання від 12.01.2016 р. про затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність та прийняти наказ про затвердження та про передачу у власність земельної ділянки відповідно до Конституції та Законів України з урахуванням обставин, встановлених судом.

Листом № П-5116/0-3393/6-16 від 06.12.2016 р. Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило позивача, що питання, порушене у клопотані, вже розглядалось у лютому 2016 року.

07.03.2017 р. позивач знов звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з проханням поновити розгляд її клопотання від 12.01.2016 р. про затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність та про прийняття наказу про затвердження та передачу у власність земельної ділянки відповідно до Конституції та Законів України з урахуванням обставин, встановлених судом.

Листом № П-1300/0-980/6-17 від 31.03.2017 р. Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило позивача, що поданий на розгляд проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, у звязку із чим підготувати відповідні рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність не є можливим.

28.07.2017 р. позивач знов звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з проханням поновити розгляд її клопотання від 12.01.2016 року про затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність та прийняти наказ про затвердження та передачу у власність земельної ділянки відповідно до Конституції та Законів України з урахуванням обставин, встановлених судом.

Листом № П-4011/0-2691/6-17 від 19.08.2017 р. відповідач повідомив ОСОБА_1, що постанову суду було виконано та повторно розглянуто її заяву від 12.01.2016 р. та надано відповідь № П-1300/0-980/6-17 від 31.03.2017 р., також у листі зауважено, що постановою суду не зобовязано Головне управління видати наказ про передачу земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області для ведення тованого сільськогосподарського виробництва; зазначено також про повернення позивачу проекту землеустрою.

Листом № 31-5-0.61-11089/2-17 від 30.11.2017 р. позивача повідомлено, що поданий на розгляд проект землеустрою не вповній мірі відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, у відповідності до чого, з метою виконання постанови Донецького окружного адміністартвиного суду від 27.09.2016 р. у справі № 805/2002/16-а запропоновано врахувати зауваження, зазначені у листі, та звернутися до Головного управління з виправленою документацією із землеустрою для затвердження.

Будучи незгодною із діями Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області при розгляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членами фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також незгодною із повідомленнями відповідача у листі від 31.03.2017 року № П-1300/0-980/6-17 про неможливість підготувати відповідні рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок безоплатно у власність та повернення проекту змелеустрою на доопрацювання, а також із повідомленням у листі від 19.08.2017 р. № П-4011/0-2691/6-17 про надання відповіді відповідно до вимог чинного законодавства від 31.03.2017 р. № П-1300/0-980/6-17, та із відповіддю про необовязковість надавати за результатом розгляду її клопотання від 12.01.2016 р., позивач звернулась до суду із відповідним позовом, в якому, серед іншого, просила суд зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області поновити розгляд її клопотання від 12.01.2016 року та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членами фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення, раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та надати накази про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га безоплатно у власність позивачу, або про відмову у затверджені - з посиланням на законні підстави.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2017 р. (справа № 805/3459/17-а) позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області щодо не прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок; зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок; в частині позовних вимог про зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області поновити розгляд клопотання від 12.01.2016 р. - відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та відмови в частині позовних вимог про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області поновити розгляд клопотання від 12.01.2016 р., та прийнято в цій частині нове рішення - зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.01.2016 р. у відповідності до вимог ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства «Дари Приазов'я» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волновахського району Донецької області та надання наказу про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га безоплатно у власність ОСОБА_1, або рішення про відмову у затвердженні з підстав передбачених Земельним кодексом України; в іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18.12.2017 р. залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 01.06.2018 р. касаційну скаргу відповідача на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 р. повернуто заявникові.

18.06.2018 р. відповідачем видано наказ № 1579-СГ про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, в якому в якості підстав його прийняття зазначено про невідповідність наданого проекту вимогам: ст. 186-1 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», абз. 5 п. 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, п. 7 Порядку використання апаратури супутникових радіонавігаційних систем під час проведення топографо-геодезичних, аерофотознімальних, проектних, дослідницьких робіт і вишукувань та кадастрових зйомок, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_13 України від 13.07.98 р. № 1075, п.п. 3.2, 3,4 розділу ІІІ Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевість) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.02.2010 р. № 376, також зазначено про закінчення терміну дії розпорядження голови Волноваської РДА від 21.12.2012 р. № 871 (зі змінами).

Будучи не згодною з даним наказом, а також із неприйняттям відповідачем протягом тривалого часу належного рішення про затвердження поданого нею проекту землеустрою та про передачу їй безоплатно у власність земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га, - позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінки спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

За змістом ст. 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються Земельним кодексом України, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За частиною 5 ст. 118 Земельного кодексу України передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частинами 7-8 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

Як встановлено під час розгляду справи, поданий позивачем для затвердження відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства «Дари Приазовя» у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення, аніше наданих в оренду на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області був розроблений належним субєктом фізичною особою-підприємцем, сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_5; при цьому проект був виготовлений в межах строку дії розпорядження голови Волноваської РДА № 871.

Частиною 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України (у редакції, чинної станом на час погодження) передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Зазначеною статтею передбачено, крім іншого (частини 5-6), що органи виконавчої влади, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (копії такого проекту) безоплатно надати свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що саме під час погодження проекту землеустрою відповідний орган виконавчої влади має право відмовити у його погоджені, зокрема, з підстав невідповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Судом встановлено, що за результатами розгляду проекту землеустрою належним субєктом владних повноважень - відділом Держземагентства у Волноваському районі Донецької області - був наданий висновок від 16.04.2013 р. № 59 про погодження наданого проекту, при цьому у п. 13 цього висновку зазначено, що зауваження та пропозиції до проекту землеустрою відсутні.

Разом із цим вказівки на невідповідність проекту відведення вимогам нормативно-правових актів були зазначені відповідачем при розгляді клопотання позивача про затвердження вже погодженого проекту землеустрою як в листах довільної форми, так і у спірному наказі. При чому, у наказі, який є предметом даного спору, зазначені зауваження до проекту з посиланням (переважно) на норми Земельного кодексу, які набули чинності після здійснення погодження проекту землеустрою відділом Держземагентства у Волноваському районі (набули чинності у липні 2013 року, липні 2016 року, лютому 2018 року).

Суд вважає за необхідне зазначити, що частинамим 9-11 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Рішення про відмову у затвердженні погодженого проекту землеустрою статтею 118 Земельного кодексу не передбачено (на відміну від статті 123 цього ж кодексу, якою врегульоване питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, та в якій зазначено (ч. 13) про підставу для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки - невідповідність проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів).

Як встановлено судом, позивачем було отримано висновок належного державного органу - відділу Держземагентва у Волноваському районі Донецької області, про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 16.04.2013 року № 59, строк чинності якого - 3 роки, тобто, до 16.04.2016 року.

В межах цього строку, а саме 12.01.2016 р., позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру України у Донецькій області із відповідною заявою про затвердження проекту землеустрою та про передачу їй у власність земельної ділянки, до якого було надано висновок про погодження вказаного проекту від 16.04.2013 року № 59.

Приймаючи рішення про відмову у затвердженні наданого проекту землеустрою (спочатку у формі листів, а потім у формі спірного наказу), відповідачем фактично здійснювались дії з перевірки відповідності наданого проекту нормам законодавства, здійснення яких передбачено на стадії погодження проекту землеустрою, а не на стадії його затвердження.

Зазначене підтверджується і приписами статтей 186 - 186-1 Земельного кодексу: так, згідно ч. 18 ст. 186 Земельного кодексу ОСОБА_14 Автономної Республіки Крим, ОСОБА_13 Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб'єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України "Про землеустрій"; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна ОСОБА_13 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб'єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами; а згідно ч. 6 ст. 186-1 підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що чинним законодавством на стадії розгляду відповідним органом владних повноважень клопотань фізичних осіб про затвердження погодженого належним чином проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (для передання у власність) - не передбачено повноважень цього органу щодо відмови у затвердженні такого проекту землеустрою.

Суд зауважує, що зазначення у ст. 118 Земельного кодексу про право особи на оскарження до суду відмови у затвердженні проекту землеустрою не свідчить про правомірність прийняття такого рішення, як і не є правомірним (не передбачено цією статтею) і залишення клопотання особи про затвердження проекту землеустрою без розгляду. Зазначене положення, за висновком суду, скероване, перш за все, на забезпеченні права особи (заявника) на судовий захист у випадку прийняття органом владних повноважень рішення, не передбаченого цією статтею, або у випадку бездіяльності цього органу щодо розгляду такого клопотання (залишення його без розгляду).

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що станом на час прийняття Волноваською РДА розпорядження № 871 про надання позивачу та іншим членам фермерського господарства «Дари Приазовя» дозволу на розробку проекту землеустрою та станом на час розробки цього проекту та отримання погодженого висновку щодо нього, таке цільове призначення як «ведення фермерського господарства» відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України було правом юридичної особи, а у власність фізичним особам - членам фермерського господарства, земельні ділянки мали передаватись за видом цільового призначення (за Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 р. № 548) - 01.01 (секція А) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; зміни до ст. 22 Земельного кодексу України, відповідно до яких землі господарського призначення можуть передаватись громадянам у власність або у користування для ведення фермерського господарства (за КВЦПЗ - 01.02, секція А), набули чинності лише у квітні 2015 року, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи наведені вище нормативно-правові приписи, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності спірного наказу. Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства "Дари Приазов'я" у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 18.06.2018 р. № 1579-СГ підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача у зв'язку із не виданням наказу про затвердження зазначеного проекту землеустрою та передання земельних ділянок у власність суд зазначає, що бездіяльністю є відсудність будь-якого рішення або дії, щодо яких є законні очікування.

Як встановлено судом, наявність прийняття відповідачем спірного наказу свідчить про відсутність такої бездіяльності. Відповідно, у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Розглядаючи позовні вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області видати наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членами фермерського господарства "Дари Приазов'я" у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га безоплатно у власність ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочиснтва України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до пп. 2, 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочиснтва України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти, зокрема, постанову про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів;

Згідно частин 3 та 4 цієї ж статті у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При вирішенні питання чи виконані всі визначені законом умови для прийнятті відповідачем певного рішення (рішення про затвердження проекту землеустрою та про надання позивачу у власність земельної ділянки), та чи не передбачено законом в даному випадку права відповідача діяти на власний розсуд (дискреційні повноваження), суд виходить з наступного.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_13 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_13 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями мають розумітись повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим уч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочиснтва України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Тобто, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, в іншому випадку мало б місце порушення принципу розподілу влади, який заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень та підкреслює, що єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Відповідно, завданням адміністративного судочинства є здійснення контролю легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, дискреційні повноваження це такі повноваження, які надають адміністративному органу при прийнятті останнім рішення відповідно до чинного законодавства певний ступінь свободи, коли адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати (прийняти) один з кількох передбачених законом варіантів рішення.

Зазначена позиція суду узгоджується із практикою Верховного Суду України, який який у своєму рішенні від 16.09.2015 р. у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення; а також і з практикою Верховного Суду, який у своїх рішеннях від 18.10.2018 р. (справа № 818/1976/17) та від 27.02.2018 р. (справа № 816/591/15-а) також зазначив, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття.

Крім цього, відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24.03.1988 р.), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Враховуючи висновок суду щодо відсутністі у відповідача повноважень (правових підстав) відмовляти позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для наступного передання у власність за умови виконання останнім вимог законодавства, суд вважає, що в даному випадку відсутнє втручання у дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Беручи до уваги, що відповідач декілька різів неправомірно відмовляв позивачу у задоволенні її клопотання про затвердження проекту землеустрою та про передачу їй у власність земельної ділянки, кадастровий номер 14215868:02:000:1108, враховуючи, що з боку позивача були виконані всі вимоги законодавства, які висуваються до особи, зацікавленої в отриманні у власність земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення, суд вважає за необхідне для відновлення порушеного права позивача зобовязати відповідача виконати вимоги ст. 118 Земельного кодексу України, а саме зобовязати прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства "Дари Приазов'я" у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та про передачу земельної ділянки, кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га, безоплатно у власність ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Крім цього, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

У відповідності до вимог ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Таким чином, позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним (неправомірним) та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобовязання прийняти певне рішення - підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 18.06.2018 року № 1579-СГ, а також визнати протиправною бездіяльність у звязку з не виданням наказу про його затвердження та передання земельних ділянок у власність, зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області видати наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членами фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та про передачу земельної ділянки кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га безоплатно у власність ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 18.06.2018 р. № 1579-СГ про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, яким відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам Фермерського господарства Дари Приазовя у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок членам фермерського господарства "Дари Приазов'я" у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення раніше наданих в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області та про передачу земельної ділянки, кадастровий номер 14215868:02:000:1108 площею 4,9924 га, безоплатно у власність ОСОБА_2.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (, вул. Європейська, 13, м. Костянтинівка, Донецька область, 85102) на користь ОСОБА_2 (85751, Донецька область, Волноваський район, с. Степне, вул. Лісна, буд. 10, ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 19 грудня 2018 року в присутності позивача, представника позивача та представника відповідача.

Повний текст рішення складено та підписано 29 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Олішевська В.В.