Справа № 826/7543/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

21 грудня 2018 року № 826/7543/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб,

які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони

відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році

Київської обласної державної адміністрації

про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом №187 від 29.09.2016 р. в частині, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації (далі Комісія) та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, оформлене протоколом №187 від 29 вересня 2016 року, про відмову у підтверджені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1998 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі № 362/5769/15-а визнано протиправним та скасовано рішення від 09 січня 2015 року № 101/04 управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язано Васильківське об`єднань управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 жовтня 2014 року №316/3680 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Листом Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 04 червня 2015 року позивача було повідомлено, що на розгляді знаходиться питання правомірності встановлення йому статусу «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та видачі відповідного посвідчення, повідомлено також про розгляд питань на засіданні Комісії.

Позивачем подано ті ж самі документи, що подавалися і в перше до управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області, а також рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі № 362/5769/15-а для врахування під час розгляду.

Не отримавши будь-яких інших повідомлень, лише після ознайомлення з матеріалами пенсійної справи позивачу стало відомо, що вищевказані питання розглянуто, винесено рішення у формі протоколу, яким відмовлено у підтверджені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зв`язку з недостовірністю наданих документів, зокрема, довідки МП «Вікторія». Безпідставною визнано також видачу посвідчення ОСОБА_1 , як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1998 року.

З таким рішенням позивач не погоджується, вважає його протиправним, оскільки подані ним документи підтверджують участь в ліквідації аварії на ЧАЕС, підстави видачі посвідчення неодноразово перевірялися, надавався дублікат у 1998 році, на момент присвоєння статусу наявних документів було достатньо, як і при повторній перевірці, а крім того, усі обставини вже були предметом розгляду суду, яким надано належну оцінку документам, зобов`язано розглянути питання повторно з урахуванням висновків суду, чого зроблено не було.

Ухвалою суду від 18 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), задоволено клопотання позивача про поновлення строку для звернення до суду, запропоновано відповідачу у встановлений судом строк подати відзив на позовну заяву, а також усі наявні докази.

10 вересня 2018 року уповноваженим довіреністю від 02 серпня 2018 року № 81-к представником відповідача Сачком Р.Т. в приміщенні суду отримано позовні матеріали, зокрема адміністративний позов з додатками, а також відповідно до поданої заяви представнику відповідача надано можливість для ознайомлення з матеріалами судової справи № 826/7543/18 та зняття фотокопій.

Відповідно до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті заявами по суті справи є позов та відзив.

У визначений ухвалою суду від 18 червня 2018 року строк від відповідача відзиву на позов не надійшло, не подавалося заяв про продовження визначеного строку, інших клопотань або заяв.

Відповідно до частини дев`ятої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Згідно частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною другою статті 175 визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, оскільки відсутні докази поважності причин ненадання відповідачем відзиву, суд закінчує розгляд даної справи з урахуванням наявних у справі матеріалів та ухвалює рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, врахувавши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням, виданим на ім`я позивача № 376830.

08 жовтня 2014 року позивач звернувся до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою, в якій просив призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, додавши до заяви документи, необхідні для призначення пенсії.

Листом УПФУ в м. Василькові та Васильківському районі Київської області від 09.01.2014 № 101/04 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з посиланням на те, що позивачем не надано довідки за формою 122 та первинних документів, які підтверджують участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.

Не погодившись із таким рішенням, позивач оскаржив його до суду, проте постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі № 362/5769/15-а скасовано постанову суду першої інстанції, ухвалено нову постанову, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення від 09 січня 2015 року № 101/04 управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язано Васильківське об`єднань управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 жовтня 2014 року №316/3680 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Виходячи з висновків апеляційного суду, викладених у постанові від 24 травня 2016 року у справі № 362/5769/15-а, яка набрала законної сили, позивач з 26 квітня 1986 року по 05 травня 1986 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та був зайнятий на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії, що підтверджується довідкою №18 від 05 травня 1986 року, виданої директором Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничого інкубаторно-птахівничого підприємства та довідкою №25 від 15 жовтня 1992 року, виданою МП «Вікторія».

Зазначені документи належним чином підтверджують період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та підтверджують право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, як зазначено судом апеляційної інстанції, доводи відносно того, що відповідно до листа директора МП «Вікторія» від 25 грудня 2014 року №2778/4 довідка від 15 жовтня 1992 року №25 була видана помилково, так як МП «Вікторія» не є правонаступником або зберігачем архіву Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо-інкубаторно-птахівничого підприємства, колегією суддів не приймалися з огляду на таке.

Згідно пункту 3 наказу №20 від 20 жовтня 1986 року Київського обласного виробничого об`єднання з птахівництва «Про припинення діяльності Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо-інкубаторно-птахівничого підприємства» наказано директору Бородянської міжколгоспної інкубаторної станції прийняти на тимчасове зберігання опечатану шафу з архівними документами від Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо-інкубаторно-птахівничого підприємства.

Відповідно до рішення від 27 грудня 1990 року №165 виконавчого комітету Бородянської районної ради народних депутатів, було розглянуто та задоволено клопотання Бородянської міжколгоспної інкубаторної станції про створення на її базі МП «Вікторія».

Отже, на момент видачі довідки від 15 жовтня 1992 року № 25 архів Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо-інкубаторно-птахівничого підприємства перебував на зберіганні МП «Вікторія».

Крім того, з тексту листа директора МП «Вікторія» від 25 грудня 2014 року №2778/4 вбачалося, що підприємство мало на зберіганні документи щодо діяльності Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо-інкубаторно-птахівничого підприємства, та які були повернуті його керівництву.

При цьому, колегія суддів зазначила, що дійсність посвідчення позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії, не спростована відповідачем та воно не визнавалось недійсним в судовому порядку.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язала управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області повторно розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У даному провадженні № 826/7543/18 позивачем подано ті самі копії документів, які подавалися під час розгляду справи 362/5769/15-а, та яким вже надавалася оцінка у судовому рішенні від 24 травня 2016 року.

Виходячи з положень частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частина п`ята статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким правом Комісія по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації протягом розгляду даної справи не скористалася.

Як вбачається з наявних у справі документів, в рамках повторного розгляду заяви позивача від 08 жовтня 2014 року №316/3680 управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області звернулося до Департаменту соціального захисту населення з питанням щодо правомірності встановлення ОСОБА_1 статусу «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення.

Департамент спрямував зазначене звернення на розгляд до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації, одночасно запропонувавши позивачу подати документи, які б у безумовному порядку підтверджували його участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, копію паспорта та детальні пояснення щодо характеру виконуваних робіт під час роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 21).

Такі документи були подані, а крім них позивач надав і постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі № 362/5769/15-а.

З витягу з протоколу № 180 засідання Комісії від 28 серпня 2015 року (а.с. 23) вбачається, що справу ОСОБА_1 направили на доопрацювання, при цьому визначили повернутися до розгляду питання підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС після надання додаткових документів, а також звернутися до РВ ГУ МВС України в Бородянському районі Київської області з проханням здійснити перевірку наявності в МП «Вікторія» первинних документів про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження та правомірності видачі довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження № 25 від 15 жовтня 1992 року.

З наявної у матеріалах справи копії витягу з протоколу № 187від 29 вересня 2016 року засідання Комісії (а.с. 30) вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у підтверджені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зв`язку з недостовірністю наданих документів (довідки ПМ «Вікторія»), визнано безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1998 року.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, зокрема учасник и ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Згідно частини третьої статті 65 зазначеного Закону посвідчення «учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» та «потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі Порядок № 51).

Пунктом 10 Порядку № 51 передбачено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

А) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

Б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

В) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 15 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1) документи, які засвідчують особливий статус особи за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, на 10 років.

Зазначеній категорії осіб, відповідно до статті 65 зазначеного Закону за подання районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення «учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

Такі посвідчення є документами, підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими зазначеним Законом.

Таке посвідчення було надано позивачу Київською обласною державною адміністрацією за поданням Васильківського міськвиконкому на підставі його заяви та довідки малого підприємства «Вікторія» від 15 жовтня 1992 року № 25.

Зазначене посвідчення категорії 2 серія НОМЕР_1 було перереєстровано Тимчасовою комісією з питань проведення перевірки правильності видачі посвідчень «учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (протокол 2 від 23 квітня 1997 року).

Як вже зазначалося судом вище, оцінка довідці малого підприємства «Вікторія» від 15 жовтня 1992 року № 25, обставинам її видачі, та значенню для наданню відповідного статусу позивачу, вже надавалася постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2016 року у справі № 362/5769/15-а.

Крім викладеного в цій частині судом апеляційної інстанції суд додає, що у зазначеній довідці наведено, що станом на 2014 рік первинні документи та архів МП «Вікторія» у них відсутні, що на переконання суду не може свідчити про безпідставність видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 51 спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

Спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження у 1986 році, розглядаються відповідними комісіями на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Комісію Київської обласної державної адміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, що є додатком до розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 05 листопада 1998 року № 594 (далі Положення № 594) відповідач є колегіальним органом і утворюється за розпорядженням голови облдержадміністрації.

Основним завданням Комісії за пунктом 3 Положення № 594 є всебічне і об`єктивне вивчення документів осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, при визначенні статусу яких виникли спірні ситуації.

На думку суду таке основне завдання відповідачем при розгляді справи ОСОБА_1 не виконано, документи досліджено поверхово, їх оригінали не досліджувалися, не враховано також усіх обставин та наданих документів.

Крім того, згідно з положеннями пункту 5 Положення № 594 Комісія може запрошувати на свої засідання і заслуховувати пояснення як заявників, так і окремих посадових осіб, проте таких дій Комісією вчинено не було навіть за тих умов, що позивач наполягав на своїй участі у розгляді його питання, що безумовно не сприяло прийняттю об`єктивного рішення.

За таких обставин, враховуючи відсутність відзиву на позов з боку відповідача, а також ненадання жодних документів, на підставі яких можливо було б встановити мотиви Комісії під час вивчення наявних документів та прийняття оскаржуваного рішення, суд вважає доведеними обставини прийняття відповідачем протиправного рішення, оформленого протоколом № 187 від 29 вересня 2016 року в частині відмови у підтвердженні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1998 року, у зв`язку з чим скасувати його.

Також суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи його окремих положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішеннями, дією або бездіяльністю.

З огляду на положення зазначеної норми, суд вважає, що, виходячи з формулювань позовних вимог в частині зобов`язання відповідача підтвердити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та поновити посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1998 року, позивач зачіпає ті повноваження Комісії, які входять до складу дискреційних, та щодо яких суд не вправі приймати жодних рішень зобов`язального характеру.

Водночас, суд, відповідно до покладених на нього завдань адміністративного судочинства, захищає порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з положень статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту прав позивача та у відповідності до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язати Комісію по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути питання підтвердження ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та поновлення посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1998 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а інших витрат не понесено, тому суд, з урахуванням положень частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, компенсує судові витрати за рахунок Державного бюджету України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом №187 від 29 вересня 2016 року в частині, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації, оформлене протоколом № 187 від 29 вересня 2016 року в частині відмови у підтвердженні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1998 року.

Зобов`язати Комісію по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути питання підтвердження ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та поновлення посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 від 29 грудня 1998 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

В решті позову відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: Комісія по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження в 1986 році Київської обласної державної адміністрації, адреса: 01196, м. Київ, вул. Л. Українки, будинок 1, код 00022533, тел. НОМЕР_4 .

Суддя В.І. Келеберда