Справа № 1340/4661/18
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4661/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

Головуючого-судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Мусій С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Відповідач) в якому, згідно з уточненими позовними вимогами від 14.12.2018, просив суд:

- «визнати протиправними дії працівників Львівської митниці ДФС щодо затримання автомобіля DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний) та поміщення для зберігання його на митний склад»;

- «повернути автомобіль DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний) його власнику ОСОБА_1 безоплатно (без оплати витрат на зберігання) для вільного обігу під зобов'язання в короткий термін сплатити всі митні платежі та реєстрації».

Ухвалою судді від 12.10.2018 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

Ухвалою судді від 29.10.2018 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що ним з метою митного оформлення автомобіля надано працівникам митного органу транспортний засіб марки DACIA SANDERO, 2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1 усі необхідні документи для проведення митного оформлення та сплачено митні платежі. Зазначає, що працівниками митного органу названий автомобіль затриманий та поміщений на зберігання на митний склад. Вказує на протиправність дій працівників Львівської митниці ДФС, які полягали у затриманні автомобіля, та наявність підстав для його випуску у вільний обіг без відшкодування витрат на зберігання.

Відповідач подав на адресу суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що для вільного обігу на митній території України випускаються транспортні засоби після сплати усіх митних платежів та проведення митних формальностей. Оскільки митне оформлення транспортного засобу марки DACIA SANDERO, 2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1 не було проведено, такий автомобіль не підлягає випуску у вільний обіг. Крім того зазначає, про відсутність підстав для звільнення Позивача від оплати витрат на зберігання транспортного засобу. З урахуванням наведеного Відповідач вважає позовні вимоги Позивача безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень до таких від 14.12.2018 підтримав повністю. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні такого відмовити повністю.

З'ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до рахунка - фактури № 46 від 12.05.2018 Позивач придбав транспортний засіб DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний).

23.07.2018 Позивач прибув на митний пост відділу митного оформлення 1 - 4 митного поста «Мостиська», пункт пропуску «Шегині - Медика» для ввезення на митну територію України автомобіля.

У зв'язку з тим, що Позивач при ввезенні транспортного засобу DACIA SANDERO, 2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1 не надав працівникам Львівської митниці ДФС всіх необхідних документів для митного оформлення, автомобіль Позивача не було пропущено на митну територію України та поміщено на зберігання на митний склад.

Позивач не погоджуючись з поміщенням транспортного засобу на зберігання, та вважаючи дії працівників Львівської митниці ДФС протиправними звернувся до суду за захистом свого права.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до частини 1 статті 194 Митного кодексу України (далі - МК України) у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють орган доходів і зборів, у зоні діяльності якого товари будуть пред'явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

Частиною 2 статті 194 МК України передбачено, що попереднє повідомлення про намір ввезти товари на митну територію України здійснюється шляхом надання органу доходів і зборів, в зоні діяльності якого товари будуть пред'явлені для митного оформлення, попередньої митної декларації або іншого документа, що може використовуватися замість митної декларації відповідно до статті 94 вказаного Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 377 МК України товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 201 МК України товари з моменту пред'явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем.

Пунктом 2 частини 1 статті 238 МК України передбачено, що обов'язковій передачі органу доходів і зборів для зберігання підлягають товари, що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають оподаткуванню митними платежами, якщо вони не сплачені.

Частиною 1 статті 242 МК України визначено, що товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Згідно з уточненими позовними вимогами, Позивач просить суд, зокрема, визнати протиправними дії працівників Львівської митниці ДФС щодо затримання автомобіля DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний) без оформлення відповідних постанов чи протоколу, та поміщення для зберігання його на митний склад.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118 (у редакції наказу Держмитслужби від 17.03.2008 №229) (далі - Правила № 1118) при ввезенні транспортного засобу на митну територію України його власник або уповноважена особа представляє уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів:

що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні);

паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання);

посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення транспортного засобу, класифікації транспортного засобу з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати такі документи: митні документи країни придбання транспортного засобу; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію.

Пунктом 9 вказаних Розділу І Правил № 1118 не підлягає пропуску через митний кордон України, серед іншого, транспортний засіб, який ввозиться в Україну для вільного обігу й за який не сплачено податки і збори, що підлягають сплаті при переміщенні транспортного засобу через митний кордон України.

Відповідно до пункту 10 Розділу І Правил № 1118 транспортні засоби, не пропущені через митний кордон України внаслідок установлених заборон чи обмежень на їх увезення в Україну, а також несплати встановлених податків і зборів, що підлягають сплаті при переміщенні транспортні засоби через митний кордон України, підлягають вивезенню з території України або переданню на склад митного органу оформлення для зберігання відповідно до Митного кодексу України.

Суд встановив, що при ввезені 23.07.2018 транспортного засобу DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний) на митну територію України, Позивач не надав працівникам Львівської митниці ДФС жодних документів для проведення митного оформлення.

У зв'язку з цим, транспортний засіб Позивача не було пропущено на митну територію України та поміщено на зберігання на митний склад до проведення митного оформлення.

Таким чином, суд звертає увагу, що у такому випадку має місце непропуск транспортного засобу на митну територію України, у зв'язку з непроведенням митного оформлення, а не його затримання, як стверджує Позивач. Вказане також підтверджується відсутністю протоколів чи постанови затримання.

Позивач вказав суду на те, що ним було подано попередню митну декларацію, копію з такої долучено до матеріалів справи. З цього приводу, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи видно, що 04.07.2018 позивач подавав попередню митну декларацію про намір ввезти на територію України транспортний засіб DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний).

Відповідно до пункту 4 Правил №1118 транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем при ввезенні для вільного обігу - з моменту перетину митного кордону України до завершення митного оформлення та видачі посвідчення.

Пунктом 1 Розділу ІІ Правил № 1118 передбачено, що митне оформлення транспортного засобу, що переміщуються громадянами через митний кордон України, проводиться митним органом за місцем постійного проживання або тимчасового перебування таких громадян.

У відповідності до наведених норм законодавства, 05.07.2018 транспортний засіб DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний) було пропущено через митний пост відділу митного оформлення 1 - 4 митного поста «Мостиська», пункт пропуску «Шегині - Медика» на митну територію України для подальшого митного оформлення за місцем реєстрації Позивача.

Враховуючи те, що Позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 06.07.2018 Позивач прибув до Тернопільської митниці ДФС для митного оформлення транспортного засобу. Водночас Позивач не надано суду жодного доказу на підтвердження подання митної декларації для завершення митного оформлення транспортного засобу DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1).

Разом з тим, в матеріалах справи наявна експортна декларація від 16.07.2018 №UA403/18/000100 (арк. справи 9), яку Позивач оформив для вивезення автомобіля DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний) за межі митної території України.

Відповідно до частини 1 статті 85 МК України реекспорт - це митний режим, відповідно до якого товари, що були раніше ввезені на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивозяться за межі митної території України без сплати вивізного мита та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 86 МК України передбачено, що митний режим реекспорту може бути застосований до товарів, які при ввезенні на митну територію України мали статус іноземних та після ввезення на митну територію України перебували під митним контролем та не були поміщені у митний режим (у тому числі у зв'язку з обмеженнями чи заборонами щодо ввезення таких товарів на митну територію України), чи були поміщені у митний режим тимчасового ввезення та вивозяться за межі митної території України у тому самому стані, в якому вони були ввезені на митну територію України, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування та зберігання, а також змін, що допускаються у разі використання таких товарів у митному режимі тимчасового ввезення.

Відповідно до частини 1 статті 88 МК України іноземні товари, поміщені у митний режим реекспорту, зберігають статус іноземних товарів.

Враховуючи те, що транспортний засіб Позивача під час перебування під митним контролем був поміщений в режим реекспорту та був вивезений за межі митної території України, при повторному ввезенні даного транспортного засобу на митну територію України та з метою подальшого випуску у вільний обіг Позивачу необхідно провести митне оформлення та сплати всі митні платежі, встановлені законами України на імпорт цих товарів.

Щодо доводів Позивача, що ним сплачений митний платіж за митне оформлення автомобіля відповідно до квитанції № 0.0..1 від 04.07.2018, суд зазначає, що з вказаної квитанції не вбачається за митне оформлення якого саме товару сплачено такий платіж.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази зарахування сплаченої суми до Державного бюджету України.

За таких обставин, суд вважає, що квитанція № 0.0..1 від 04.07.2018 не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження сплати Позивачем митних платежів та зарахування таких до Державного бюджету України.

Отже, зважаючи на відсутність доказів сплати митних платежів та непроведення Позивачем митного оформлення транспортного засобу DACIA SANDERO, 2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, суд вважає, що працівники Львівської митниці ДФС правомірно не пропустили автомобіль Позивача на митну територію України з одночасним поміщенням такого у відповідний митний режим на тимчасове зберігання.

Підсумовуючи наведені вище висновки, суд вважає, що працівники Львівської митниці ДФС відмовляючи ОСОБА_1 в пропуску автомобіля DACIA SANDERO, 2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1 на митну територію України діяли на підставі та в межах своїх повноважень. Доводи Позивача щодо затримання транспортного засобу не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога Позивача: «визнати протиправними дії працівників Львівської митниці ДФС щодо затримання автомобіля DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний) без оформлення відповідних постанов чи протоколу, та поміщення для зберігання його на митний склад» є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги Позивача «повернути автомобіль DACIA SANDERO (2010 року випуску, реєстраційний номер кузова НОМЕР_1, колір червоний) його власнику ОСОБА_1 безоплатно (без оплати витрат на зберігання) для вільного обігу під зобов'язання в короткий термін сплатити всі митні платежі та реєстрації», суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 74 МК України імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Частиною 1 статті 75 МК України передбачено, що митний режим імпорту може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, а також до продуктів переробки товарів, поміщених у митний режим переробки на митній території.

Відповідно до частини 3 вказаної статті, для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари;

2) сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту;

3) виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що правовою підставою для випуску товару у вільний обіг, у даному випадку транспортного засобу, є проведення митного оформлення транспортного засобу, сплата митних платежів та відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання.

Враховуючи те, що митне оформлення транспортного засобу Позивач не провів, жодних підстав для випуску автомобіля у вільний обіг немає.

Крім того, суд звертає увагу, що вимога Позивача в частині «повернути автомобіль для вільного обігу під зобов'язання в короткий термін сплатити всі митні платежі та реєстрації» на думку суду вказує на те, що Позивач визнає відсутність проведення реєстрації та сплати митних платежів.

Також суд зазначає, що неповноважний перебирати на себе функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

Проведення митного оформлення транспортного засобу та вирішення питання про його випуск у вільний обіг належить до повноважень органів доходів і зборів.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Таким чином, суд не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень та зобов'язувати вчинити дії, які належить до виключних повноважень органів доходів і зборів.

Щодо вимоги Позивача в частині повернення автомобіля для вільного обігу без оплати витрат на зберігання, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 6 статті 239 МК України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині п'ятій статті 238 вказаного Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини п'ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених в частині шостій статті 239 МК України, на складах митних органів визначає Порядок відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15.06.2012 №731 (далі - Порядок №731).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Порядку витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.

Пунктом 6 Розділу ІІ Порядку передбачено, що строк зберігання товарів і транспортних засобів на складі митного органу для обрахунку витрат обчислюється, починаючи з одинадцятого дня після оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів і транспортних засобів на зберігання митним органом і до дня їх видачі зі складу митного органу власникам або вповноваженим особам (крім випадків, обумовлених цим Порядком).

Відповідно до пункту 7 при обрахунку витрат строк зберігання обчислюється в календарних днях. День видачі зі складу митного органу товарів і транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.

Вказаний Порядок визначає випадки, коли витрати не обраховуються та не відшкодовуються.

Так, відповідно до пункту 9 вказаного Порядку, витрати на зберігання не обраховуються та не відшкодовуються коли:

строк зберігання товарів, транспортних засобів на складі митного органу не перевищує десяти днів з дня їх розміщення на складі митного органу;

товари, транспортні засоби, що зберігаються на складі митного органу, розміщуються їх власником або вповноваженою ним особою у режим відмови на користь держави.

Відповідно до пункту 3 статті 243 МК України передбачено, що якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 вказаного Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відшкодування витрат на зберігання не проводиться лише у чітко визначених випадках.

Суд встановив, що транспортний засіб Позивача поміщений на зберігання з 23.07.2018, тобто десятиденний строк зберігання, на який не нараховуються витрати минув.

Крім того, Позивач ввозив транспортний засіб на митну територію для вільного обігу, а не з метою поміщення у режим відмови на користь Держави.

Також суд зазначає, що відсутнє рішення суду, яке б встановило протиправність дій працівників митного органу, що проводили поміщення автомобіля Позивача на зберігання.

Підсумовуючи наведене, жодних підстав для звільнення Позивача від відшкодування витрат на зберігання, що передбачені пункту 9 Порядку № 731 та статті 243 МК України немає.

Інших випадків звільнення особи від оплати витрат на зберігання МК України не містить.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії слід відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з Відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27.12.2018.

Суддя Мричко Н.І.