Справа № 0840/2765/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

28 листопада 2018 року 12:41Справа № 0840/2765/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О. та представників

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства «Оріхівський водоканал» Оріхівської міської ради Запорізької області

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про скасування постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.07.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Оріхівський водоканал» Оріхівської міської ради Запорізької області (далі - позивач або КП «Оріхівський водоканал») до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати постанову відповідача від 12.06.2018 за № ЗП840/574/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 111 690,00 грн.

Ухвалою суду від 16.07.2018 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку недоліки позову усунуто.

Ухвалою суду від 08.08.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №0840/2765/18 та призначено підготовче засідання на 05.09.2018.

Ухвалою суду від 05.09.2018 за клопотанням представника відповідача продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання до 11.10.2018.

Протокольною ухвалою суду від 11.10.2018 відкладено підготовче засідання до 01.11.2018.

Протокольною ухвалою суду від 01.11.2018 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті в цей же день; оголошено перерву до 28.11.2018.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що КП «Оріхівський водоканал» укладено трудовий договір із працівником ОСОБА_3 та повідомлено податковий орган про прийняття його на роботу, отже постанова відповідача від 12.06.2018 за №ЗП840/574/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу за допуск працівника до роботи без укладення трудового договору є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 08.10.2018 №31779), у якому пояснив, що в ході проведення інспекційного відвідування позивача встановлено порушення ним ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме допущення до роботи працівника ОСОБА_3 без укладання трудового договору. Вказує, що укладений з даним працівником трудовий договір від 14.05.2018 по суті є цивільно-правовою угодою, а відтак постанова про накладення штрафу є правомірною. Додатково зазначає, що на виконання припису від 22.05.2018 позивачем надано лист про те, що з працівником ОСОБА_3 розірвано цивільно-правову угоду з 23.05.2018 та укладено строковий трудовий договір з 24.05.2018. Таким чином позивач фактично визнав вчинене ним порушення. Просить відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 28.11.2018 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Оріхівський водоканал» Оріхівської міської ради Запорізької області зареєстроване в якості юридичної особи із присвоєнням коду .

На підставі направлення від 16.05.2018 №268, у період з 17.05.2018 по 22.05.2018, Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області проведено інспекційне відвідування КП «Оріхівський водоканал», за результатами якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 22.05.2018 №ЗП840/574/АВ.

В ході інспекційного відвідування встановлено порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а саме: «…на час щорічної основної відпустки водія асенізаційної машини з вивозу нечистот ОСОБА_4 його обовязки за трудовою угодою №25 від 14.05.2018 між Замовником в особі начальника КП «Оріхівський водоканал» ОСОБА_5 покладено на Виконавця обовязків водія ОСОБА_3. За виконання обовязків водія Замовник виплачує Виконавцеві оплату в сумі 3723 грн. Оплата відбудеться по трудовій угоді. Термін дії угоди з 14.05.2018 по 11.06.2018…Предметом угоди є виконання обовязків водія, який прийнятий на роботу за трудовим договором і виконує правила внутрішнього трудового розпорядку, зазначені дії є процесом праці, а не його результатом. При цьому у вищевказаній угоді відсутні обсяги робіт та фактичний перелік складу конкретних документів…З огляду на недопущення підміни трудових відносин цивільно-правовими встановлено, що керівництвом КП «Оріхівський водоканал» Оріхівської міської ради Запорізької області порушено ч. 1 ст. 24 КЗпП України, а саме допуск до роботи ОСОБА_3 без укладання трудового договору…».

Відповідачем винесено припис від 22.05.2018 №ЗП840/574/АВ/П, на виконання якого КП «Оріхівський водоканал» листом від 24.05.2018 №93 повідомило, що з працівником ОСОБА_3 розірвано цивільно-правову угоду з 23.05.2018 та укладено письмовий строковий трудовий договір з 24.05.2018 згідно наказу від 24.05.2018 №19 та його заяви про прийняття на роботу від 24.05.2018.

12.06.2018 відповідачем винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП840/574/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф за порушення ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України у розмірі 111 690,00 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, КП «Оріхівський водоканал» звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов'язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі Порядок №295).

Відповідно до пункту другого Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів.

Підпунктами 1, 2 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться: за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Згідно пункту 19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до пункту 20 Порядку №295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в обєкта відвідування.

Зауважень щодо процедури проведення відповідачем інспекційного відвідування від КП «Оріхівський водоканал» не надходило.

По суті виявлених порушень слід зазначити про таке.

14.05.2018 між КП «Оріхівський водоканал» (Замовник) та ОСОБА_3 (Виконавець) укладено трудову угоду №05, відповідно до п. 1.1 якої Замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання виконання обовязків водія в режимі роботи по мірі необхідності. Виконання обовязків повинні відповідати посадовій інструкції (п. 1.2 угоди). За виконання обовязків Замовник виплачує Виконавцеві оплату в сумі 3723,00 грн. (п. 2.1 угоди). Термін дії договору з 14.05.2018 до 11.06.2018 (п. 3.1. угоди).

На думку відповідача, вказана трудова угода по суті є цивільно-правовою угодою, а отже працівника ОСОБА_3 допущено до роботи без укладання трудового договору.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації).

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як вбачається з трудової угоди від 14.05.2018 №5, укладеної між позивачем та ОСОБА_3, предметом останньої є виконання обовязків водія, тобто угода регулює процес праці, а не її кінцевий результат. ОСОБА_3 за цією угодою зобовязується систематично, у період з 14.05.2108 по 11.06.2018, виконувати певні трудові функції на підприємстві, при цьому не визначається обсяг виконуваної роботи та який конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань, видів робіт тощо.

Ще одна відмінність між зазначеними договорами полягає в тому, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації, тощо.

Позивачем до матеріалів справи надано штатний розпис робітників КП «Оріхівський водоканал» з 01.02.2018, який включає посаду «водій автотранспортних засобів (ас. машина)», з конкретним окладом.

Крім того, надано робочу інструкцію водія автотранспортного засобу, із якою ОСОБА_3 ознайомлено під підпис 14.05.2018.

Посада водія автотранспортного засобу визначена Класифікатором професій ДК 003:2010 (код 8322), при цьому класифікатор призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб'єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Зі змісту трудової угоди від 14.05.2018 №05 та робочої інструкції вбачається, що ОСОБА_3 самостійно не організовував роботу, виконував її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувався відповідним посадовим особам.

Позивачем до ДФС України надіслано повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_3 на роботу, про що свідчить отримана 14.05.2018 квитанція.

Наведені обставини в сукупності свідчать про те, що між даними сторонами склались трудові правовідносини, оформлені трудовою угодою.

В чому саме полягає невідповідність трудової угоди від 14.05.2018 №05 вимогам законодавства та на підставі чого зроблено висновок, що вона містить ознаки цивільно-правової угоди, відповідачем не пояснено та не доведено.

Згідно з частинами першою, другою статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

При винесенні рішення судом враховано, що позивачем своєчасно не видано наказу про прийняття ОСОБА_3 на роботу (наказ видано 24.05.2018 на виконання припису), що безумовно свідчить про порушення законодавчих норм, проте відповідачем в акті інспекційного відвідування вказана обставина не описується, та не слугує підставою для винесення оскаржуваної постанови, а у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Посилання відповідача на те, що позивач фактично визнав наявність порушення шляхом розірвання трудової угоди від 14.05.2018 №05 та укладення строкового трудового договору, суд не приймає, оскільки наведені обставини розцінюються як законослухняність позивача і спробу виконати вимоги припису органу Держпраці.

Те, що акт інспекційного відвідування підписано позивачем без зауважень, також не є беззаперечним свідченням того, що позивач погодився із ним, визнав наявність правопорушення, та не позбавляє його можливості оскаржити постанову про накладення штрафу.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Комунального підприємства «Оріхівський водоканал» Оріхівської міської ради Запорізької області задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 12 червня 2018 року №ЗП 840/574/АВ/П/ПТ/ТД-ФС.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок присудити на користь Комунального підприємства «Оріхівський водоканал» Оріхівської міської ради Запорізької області (70500, Запорізька обл., м. Оріхів, вул. Запорізька, 9, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, Північне шосе, 25, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 07.12.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко