Справа № 820/4830/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4830/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представників позивача Тарасенко Д.Ю., Зінченко А.П.

представників відповідача Рочняк Т.С., Чуйко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2018, (суддя Зоркіна Ю.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 24.09.18) по справі № 820/4830/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сезім"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2018р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сезім" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення від 01.06.2018 року № 3.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з'ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вважає, що задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необґрунтованість встановлених податковим органом за наслідком проведеної перевірки порушень позивачем вимог діючого законодавства, та як наслідок, незаконності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про нарахування позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та зазначили, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачають.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації набув статусу суб'єкта господарювання юридичної особи, основним видом діяльності якого в тому числі є виробництво плит, листів, труб та профілі з пластмас (КВЕД 22.21), оптова торгівля хімічними продуктами (КВЕД 46.75) тощо.

Фахівцями відповідача проведено документальну позапланову перевірку ТОВ «Сезим» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2014 року 30.09.2017 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 20.02.2018 року № 631/20-40-14-03-07/34389417, яким зафіксовані порушення вимог пп.44.1, ст.44, п.п 134.1.1. п.134.1 ст.134 ПК України, з урахуванням п.9 П (С) БО 9 «Запаси» , затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року за № 246, п.10-11 П(С) БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів від 31.12.1999 за № 318, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування за період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року на загальну суму 4998219.00 грн. та п.188.1 ст.188 ПК України, яке виразилося у реалізації товару та послуг за цінами нижче собівартості на загальну суму 11520.00 грн.

Порушення, встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкового повідомлення рішення від 20.03.2018 року

№ 3, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1906455.25 грн., в тому числі основний платіж 899680.00 грн. та штрафні санкції - 196775.25 грн.;

№ 3, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додатну вартість на загальну суму 4888.75 грн., в тому числі основний платіж 3911.00 грн. та штрафні санкції - 977.75 грн.

Не погодившись з винесеними рішеннями позивач скористався правом адміністративного оскарження, передбаченого ст.56 ПК України, за результатами якого рішенням ДФС України від 29.05.2018 року № 18646/6/99-99-11-01-01-25 скасоване податкове повідомлення рішення від 20.03.2018 року № в частині 637195.99 грн. податку на прибуток та 143646.51 грн. штрафних санкцій. В іншій частині скарга підприємства залишена без задоволення, оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

З урахуванням висновків рішення за результатами розгляду скарги позивача від 29.05.2018 року № 18646/6/99-99-11-01-01-25 податковим органом 01.06.2018 року винесено податкове повідомлення - рішення № 3, яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 315613.75 грн., в тому числі основний платіж 262485 грн., штрафні санкції - 53128.75 грн.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та недоведеності відповідачем в ході судового розгляду справи правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Приписами п.44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених ст.216 ЦК України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Так, згідно з п.п. 134.1.1 ст. 134 ПК України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Отже, визначальне значення для обчислення податку на прибуток мають саме правила обрахування показників фінансової звітності.

За визначенням ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення ресурсів, контрольованих підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загально виробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", пунктами 9,10 якого визначено, що первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат: суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв'язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству/установі; транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів). Сума транспортно-заготівельних витрат, що узагальнюється на окремому субрахунку рахунків обліку запасів, щомісячно розподіляється між сумою залишку запасів на кінець звітного місяця і сумою запасів, що вибули (використані, реалізовані, безоплатно передані тощо) за звітний місяць. Сума транспортно-заготівельних витрат, яка відноситься до запасів, що вибули, визначається як добуток середнього відсотка транспортно-заготівельних витрат і вартості запасів, що вибули, з відображенням її на тих самих рахунках обліку, у кореспонденції з якими відображено вибуття цих запасів. Середній відсоток транспортно-заготівельних витрат визначається діленням суми залишків транспортно-заготівельних витрат на початок звітного місяця і транспортно-заготівельних витрат за звітний місяць на суму залишку запасів на початок місяця і запасів, що надійшли за звітний місяць; інші витрати, які безпосередньо пов'язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях. До таких витрат, зокрема, належать прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати підприємства/установи на доопрацювання і підвищення якісно технічних характеристик запасів. У разі, якщо на момент оприбуткування запасів неможливо достовірно визначити їх первісну вартість, такі запаси можуть оцінюватися та відображатися за справедливою вартістю з наступним коригуванням до первісної вартості. Первісною вартістю запасів, що виготовляються власними силами підприємства, визнається їхня виробнича собівартість, яка визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати".

Відповідно до п.11 П(С)БО «Витрати» до виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: - прямі матеріальні витрати; - прямі витрати на оплату праці; - інші прямі витрати; - змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати. Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві. Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Відповідно до приписів Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань та господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів від 30.11.1999 року № 291 по за дебетом рахунку 23 "Виробництво" відображаються прямі матеріальні, трудові та інші прямі витрати, а також розподілені загальновиробничі витрати і втрати від браку продукції (робіт, послуг) з технологічних причин, за кредитом - вартість фактичної виробничої собівартості завершеної виробництвом готової продукції (у дебет рахунків 26, 27), вартість виконаних робіт і послуг (у дебет рахунку 90), собівартість виготовлених у допоміжних (підсобних) виробництвах виробів, робіт, послуг (інструменту, енергії, ремонтно-транспортних послуг тощо). Собівартість послуг з ремонту, проведеного ремонтним підрозділом підприємства, зменшується на вартість матеріалів (зокрема запасних частин), отриманих при його проведенні, які придатні до подальшого використання і оприбутковані у складі запасів (крім матеріалів, отриманих при ліквідації об'єктів основних засобів та інших необоротних матеріальних активів). Аналітичний облік за рахунком 23 "Виробництво" ведеться за видами виробництв, за статтями витрат і видами або групами продукції, що виробляється. На великих виробництвах аналітичний облік витрат може вестися за підрозділами підприємства та центрами витрат і відповідальності.

Згідно з положеннями Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань та господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів від 30.11.1999 року № 291 за дебетом рахунку 26 "Готова продукція" відображається узагальнення інформації про наявність та рух готової продукції підприємства. До готової продукції належить продукція, обробка якої закінчена та яка пройшла випробування, приймання, укомплектування згідно з умовами договорів із замовниками і відповідає технічним умовам і стандартам.

За дебетом рахунку 26 "Готова продукція" відображається надходження готової продукції власного виробництва за фактичною виробничою собівартістю або за нормативною вартістю. Собівартість реалізованої готової продукції визначається за методами оцінки вибуття запасів. Аналітичний облік готової продукції ведеться за видами готової продукції.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою подальшого використання у власній господарській діяльності у перевіряємому періоді ТОВ «Сезім» здійснило придбання сировини та матеріалів для виготовлення продукції та упаковки до неї у наступних контрагентів: у ПАТ «Укрпластик» придбана сировина А2-GТ1, сировина А2- GР1, сировина А2-GМ1, сировина А2-LМ201, сировина А2-LT201, сировина А2- DС1, сировина А2-SМ221, сировина А2-SМ251, сировина А2-SW351 (вторинна полімерна гранульована) та піддони різних розмірів; у ФОП ОСОБА_5 придбана гільза картонна; у ТОВ «Пластик сервіс» придбані суперконцентрати різного кольору; у КП «ТІТ» придбаний поліпропілен різних марок; у ФОП ОСОБА_6 придбаний поліпропілен різних марок; у ТОВ «Технопласт» придбані концентрати різних кольорів та осушуючи домішка різних марок; у ТОВ «СОФІТАПЛАСТ» придбаний поліпропілен різних марок; у ПрАТ «Картошю-паперова компанія» придбана гільза картонна; у ТОВ «Телко Україна» придбана сировина різних марок; у ФОП ОСОБА_7 придбані матеріали різних марок; у ПП «Лукашевич» придбані флажки та ключі в зборі; у ТОВ фірма «ІВК Техніка» придбаний скотч пакувальний; у ФОП ОСОБА_8 придбана нитка 240ЛХ (150г) для пакування; у ФОП ОСОБА_9 придбаний - мішок для пакування.

Господарські взаємовідносини із вказаними контрагентами здійснювалися на підставі укладених договорів купівлі-продажу або поставки. Кількість товару, його номенклатура та вартість відображалися у видаткових накладних, що складалися за кожним фактом поставки. Транспортування товару здійснювалося в залежності від умов договору або за рахунок покупця або за рахунок продавця, проте кожна операція поставки сировини та матеріалів підтверджена складеними товарно-транспортними накладними. Розрахунки за придбаний товар проводилися у безготівковій формі.

Придбаний товар оприбутковувався на підставі прибуткових ордерів. Крім того оприбуткування сировини та матеріалів відображалося у бухгалтерському обліку на рахунку 20, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами.

Також у перевіряємому періоді підприємство ТОВ «Сезім» здійснювало придбання сировини та матеріалів у іноземного контрагента SАВІС SalesEurope D.V. на підставі укладеного договору поставки № SАВІС-РМ/3915 від 25.03.2015р. Відповідно до умов договору SАВІС SalesEurope D.V. здійснило поставку на адресу нашого підприємства поліетилену лінійного низької щільності марки SABIC LLDPE 318В. Поставка вказаного товару підтверджується вантажно- митними деклараціями та СМЯ. Згідно до умов договору постачання сировини здійснювалося на умовах РСА (Інкотермс 2010). Розрахунки за придбаний товар проводилися у безготівковій формі. Придбаний товар оприбутковувався на підставі прибуткових ордерів. Крім того оприбуткування сировини та матеріалів відображалося у бухгалтерському обліку на рахунку 20, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами.

Як було встановлено під час розгляду справи, фактичною підставою для визначення позивачу суми грошового зобов'язання, слугували висновки податкового органу про те, що при проведенні розрахунку собівартості виготовленої продукції, яка проведена на підставі довідок-розрахунків (калькуляції собівартості) та актів виконаних робіт встановлено невідповідність кількості використаної сировини.

Вказані твердження податкового органу судова колегія оцінює критично з огляду на наступне.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV). Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону № 996-XIV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «калькуляція» і відповідно не вимагає оформлення документа з такою назвою. На практиці калькуляція собівартості одиниці виготовленої продукції визначається як обчислення собівартості одиниці продукції, виконаних робіт і послуг, а також заготівельної собівартості матеріальних цінностей та засобів виробництва за елементами витрат, яка за своє суттю може бути плановою та нормативні калькуляції; що складаються за даними бухгалтерського обліку; фактичні калькуляції.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що калькуляція собівартості продукції за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного бухгалтерського документа, оскільки нею не фіксуються будь-які господарські операції, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції.

Відповідно до п.11 П(С)БО 16 «Витрати» перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

З матеріалів справи, зокрема, з актів виробництва, карток бухгалтерського обліку по рахункам 23 та 26 Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань та господарських операцій підприємств і організацій встановлено, що собівартість виготовлених ТМЦ складає:

поліпропілен втор. гранул. (світло-сірий) - 6000 кг, акт виробництва № 63 від 31.07.2015р., фактична виробнича собівартість склала 82307,77грн. за рахунок сировини: А2-SМ 221, А2-GТ1, А2-GМ1 (вторин.полімернагранульов.), поліпропіленовий гранулят та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240ЛХ та дерев'яні палети на суму 66476,44 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 4 173,69 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 11 657,64 грн.

поліпропілен втор.гранул. темний - 20 000кг, акт виробництва № 10 від 08.07.2015р., фактична виробнича собівартість склала 250969,17грн. за рахунок сировини: А2-SМ 221,А2-GТ1(вторин.полімернагранульов.), поліпропілену різних марок та суперконцентрату чорному та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240ЛХ та дерев'яні палети на суму 130843,65 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 12726,21 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 107 399,31 грн.

cтретч плівка 20 мк 500мм 4000м (кг) - 13100,5 кг, акти виробництва № 453-12 від 04.08.2015, № 440 від 04.08.2015, № 452 від 06.08.2015, № 467 від 07.08.2015, № 500 від 17.08.2015, № 517 від 21.08.2015 та № 523 від 27.08.2015, фактична виробнича собівартість склала 551 741,13 грн. за рахунок сировини: : поліетилен лінійний низької щільності SАВІС LLDPE 318В, поліізобутилену РВ- 1300, зменшених на суму зворотних відходів та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240ЛХ та дерев'яні палети на суму 497 909,19 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 47 524,67 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 6307,27 грн.

стретч плівка 12 мк машинний МС (рул) 2480м- 994,9 кг, акт виробництва № 539 від 28.08.2015, фактична виробнича собівартість склала 127900,03 грн. за рахунок сировини: поліетилен лінійний низької щільності SАВІС LLDPE 318В, поліізобутилену РВ-1300, поліетилен Ехсееd 3518 СВ, зменшених на суму зворотних відходів та інших матеріалів: гільза картонна, скотч та комплект лез сегментних на суму 118542,5.5 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 9357,48 грн.

cтретч плівка 20 мк 500мм 4000м (кг) - 8947,1 кг, акти виробництва № 9 від 06.09.2015, № 45 від 28.09.2015, фактична виробнича собівартість склала 393 818,16 грн. за рахунок сировини: поліетилен лінійний низької щільності SАВІС LLDPE 318В, поліізобутилену РВ-1300, зменшених на суму зворотних відходів, пакувальних та допоміжних матеріалів: гільза картонна, скотч та комплект лез сегментних на суму 345 968,30 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 39 474,39 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 8375,47 грн.

люк садовий полімерний (зелений) із з/п (шт) - 100 шт, акт виробництва № 17 від 10.09.2015р., фактична виробнича собівартість склала 17624.75 грн. за рахунок сировини: А2-LТ201, А2-LМ201, А2- DС1(вторин.полімернагранульов), поліетилен лінійний низької щільності SАВІС LLDPE 318В, суперконцентрату зеленому та допоміжних матеріалів: болт, флажок та ключ на суму 13684,63 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 3 940,12 грн.

люк полімерний квадратний (чорний) - 75 шт., акт виробництва № 5 від 03.09.2015р., фактична виробнича собівартість склала 15233.09 грн. за рахунок сировини: А2-LТ201, А2-LМ201, А2-DС1(вторин.полімернагранульов.), поліетилен лінійний низької щільності SАВІС LLDPE 318В,концентрат чорний та допоміжних матеріалів: болт, гайка та ключ шестигранний на суму 11 996,25 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 3 236,84 грн.

стретч плівка 17 мк В4 В (рул) - 159 рул, акт виробництва № 7 від 04.09.2015, № 24 від 11.09.2015, № 41 від 22.09.2015р., фактична виробнича собівартість склала 16 805,33 грн. за рахунок сировини: стретч плівка 17 мк 500мм 4700м(власного виробництва) та інших матеріалів: гільза картонна на суму 16690.16грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 115,17 грн.

стретч плівка 17 мк ручн. - 48,9 кг, акт виробництва № 38 від 17.09.2015, № 46 від 28.09.2015, фактична виробнича собівартість склала 3756,16 грн. за рахунок сировини: стретч плівка 17 мк 500мм 4700м(власного виробництвта інших матеріалів: гільза картонна на суму 3730,42 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 25,74 грн.

сировина полімерна гранульована вторинна - 3000 кг, акт виробництва № 42 від 22.09.2015р., фактична виробнича собівартість склала 37479,46 грн. за рахунок cировини: А2-LМ 201, А2-LТ201, А2- DС1 (вторин.полімернагранульов.), поліетилен лінійний низької щільності SАВІС LLDPE 318В та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240ЛХ на суму 34 056,60 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 3422,86 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 2 995,59 грн.

поліпропілен втор.гранул.(світло-сірий) - 6525 кг, акт виробництва № 17від 08.10.2015р., фактична виробнича собівартість склала 94374,47 грн. за рахунок сировини: А2-SМ221, А2-GР1, А2-LТ201 (вторин.полімернагранульов.), поліпропілен різних марок на суму 79195,15 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 9 162,08 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 6 017,24 грн.

поліпропілен втор.гранул.(сірий) - 1160 кг, акт виробництва № 29 від 09.10.2015р., фактична виробнича собівартість склала 16777,68грн. за рахунок сировини: А2-SМ221, А2-GР1, А2-LТ201 (вторин.полімернагранульов.), поліпропілен різних марок та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240 ЛХ та дерев'яні палети на суму 14079,13 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 1628,81 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 1 069,73 грн.

поліпропілен втор.гранул. темний -20 000 кг, акти виробництва № 48 від 23.11.2015р.та № 58 від 26.11.2015р., фактична виробнича собівартість склала 227016,65 грн. за рахунок сировини: А2-SМ 221, А2-GР1, А2- GТ1(вторин.полімернагранульов.), вторинна гранула стретч плівки (власного виробництва) та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240 ЛХ та дерев'яні палети на суму 16 557,96 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 4083,00 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 9026,86 грн.

сировина полімерна гранульована вторинна - 6000 кг, актів виробництва № 52 від 02.11.2015р.та № 26 від 12.11.2015р., фактична виробнича собівартість склала 49 663,47 грн. за рахунок сировини: А2-SМ 201, А2-LТ201, А2- DС1 (вторин.полімернагранульов.), поліетилен лінійний низької щільності SАВІС LLDPE 318В та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240ЛХ на суму 34056,60 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 3422,86 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 2 995,59 грн.

поліпропілен втор.гранул. темний -8 000 кг, акти виробництва № 84 від 30.12.2015р., фактична виробнича собівартість склала 127502,11 грн. за рахунок сировини: А2-S221, А2-251, А2-GТ1 (вторин.полімернагранульов.), поліпропілен, концентрат чорний та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240 ЛХ та дерев'яні палети на суму 80 483,03 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 18 136,67 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 28 882,41 грн.

сировина полімерна гранульована вторинна - 9000 кг, актів виробництва № 11 від 03.12.2015р., № 43 від 15.12.2015р.та № 57 від 23.12.2015р., фактична виробнича собівартість склала 104599,10 грн. за рахунок сировини: А2-SМ201, А2-LТ201, А2-SW351 (вторин.полімернагранульов.), вторинна гранула стретч плівки (власного виробництва) та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240ЛХ на суму 60 696,22 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 14878.81грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 29 024,07 грн.

поліпропілен втор. гранул.(чорний) - 3 250кг, акт виробництва № 4 від 10.01.2017р., фактична виробнича собівартість склала 85 556,78 грн. за рахунок сировини: А2-SМ 221, А2-SW351 (вторин. полімернагранульов), поліпропілену різних марок та концентрату чорному та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240ЛХ та дерев'яні палети на суму 45 462,95 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 4921,48 грн. та іншіх прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 35 172,35 грн.

поліпропілен втор. гранул. (світло-сірий) - 5000 кг, акт виробництва № 51 від 28.02.2017р., фактична виробнича собівартість склала 79 922,06 грн. за рахунок сировини: А2-SМ 221, А2-GР1, А2-SWЗ51 (вторин. полімернагранульов.), поліпропілен різних марок, суперконцентрату та концентрату білого на суму 58 513,94 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 6 728,55 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 14 679,57 грн.

поліпропілен втор. гранул.(чорний) - 20 000кг, акт виробництва № 32 від 16.02.2017р., фактична виробнича собівартість склала 311650,39 грн. за рахунок сировини:А2-SМ221, А2SW351 (вторин. полімернагранульов.), поліпропілену різних марок та концентрату чорному та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240ЛХ та дерев'яні палети на суму 181779,23 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 26 237,51 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 103 633,65 грн.

поліпропілен втор.гранул.(світло-сірий) - 16 800 кг, актів виробництва № 11 від 06.03.2017р.,№ 31/1 від 14.03.2017, №46 від 22.03.2017 та № 58/1 від 28.03.2017р., фактична виробнича собівартість склала 277472,70 грн. за рахунок сировини: А2-SМ 221, А2-GР1, А2-SW351 (вторин. полімернагранульов.), поліпропілен різних марок, суперконцентрату та концентрату білого на суму 218 358,57 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 21690,69 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 37 423,44 грн.

поліпропілен втор. гранул.(чорний) - 40 000кг, актів виробництва № 35 від 15.03.2017р. та № 58 від 28.03.2017р., фактична виробнича собівартість склала 644 038,64 грн. за рахунок сировини:А2-SМ 221, А2-SW351, А1-GТ, А1- GР (вторин. полімернагранульов.), поліпропілену РР НОЗО ОР та концентрату чорному та пакувальних матеріалів: мішки п/п, нитка 240ЛХ та дерев'яні палети на суму 506 829,51 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 50 346,00 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 86 863,12 грн.

поліпропілен втор. гранул.(світло-сірий) - 13 675 кг, актів виробництва № 30 від 11.04.2017р.,№ 66 від 24.04.2017, № 97 від 27.04.2017, фактична виробнича собівартість склала 194 924,08 грн. за рахунок сировини: А2- SМ 221, А2-GР, А2-SV 251 (вторин. полімернагранульов.), поліпропілен різних марок, супер концентрату та концентрату білого на суму 152766,96 грн., розподілених загальновиробничих витрат на суму 17804,80 грн. та інших прямих виробничих витрат, що включають електроенергію, комунальні витрати та інше на суму 24352,32 грн.

Враховуючи викладене вище, судова колегія вважає, що підприємством правомірно сформовано та відображено у податковій звітності показники формування собівартості реалізованої продукції.

Крім того, судова колегія зауважує, що твердження відповідача щодо того, що підприємство ТОВ «Сезім» подало до суду калькуляції, як основний документ, що підтверджує його позовні вимоги, не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи і поясненням підприємства наданим під час розгляду справи.

З пояснень позивача слідує, що під час проведення перевірки та співставлення показників, що містяться у актах виробництва продукції із показниками, що містяться на рахунку 23, а також у калькуляції, перевіряючими було допущено арифметичну помилку, в наслідок чого останні дійшли до висновку, що ТОВ «Сезім» було завищено собівартості реалізованої продукції на 648052,00 грн., за рахунок невірного перенесення кількості (обсягів) використаної сировини на виготовлення продукції.

Як вбачається з матеріалів справи, дані наведені у таблиці, що міститься у акті перевірки фактично не співпадають із реальними сумами, що зазначені у актах виробництва готової продукції та даних бухгалтерського обліку підприємства. Таблиця має порівняльний характер, проте не зрозумілим є походження тих цифр, які занесені перевіряючими до неї.

Контролюючим органом ні в акті перевірки, ні під час розгляду спарви не було пояснено, внаслідок яких розрахунків ними були отримані суми, що містяться у таблиці.

В свою чергу підприємство зазначило, що якщо співставити позиційно, суми зазначені в актах виробництва продукції та суми, які містяться на рахунку 23 (виробнича собівартість), стає зрозумілим, що встановлена сума відхилення (завищення) є помилковою.

У позовній заяві ТОВ «Сезім» навело свій розрахунок витрат, позиційно, щодо кожної групи сировини та матеріалів, показники використання яких на думку контролюючого органу було завищено.

Дані наведені в наданому підприємством розрахунку підтверджуються актами виробництва, а також картками бухгалтерського обліку за рахунком 23 та 26. Саме за даними цих двох рахунків ведеться облік витрат, що входять до складу собівартості продукції.

Також ці данні підтверджуються і калькуляціями, проте вони є не єдиним документом, що підтверджують правильність дій підприємства. Основним документами, що підтверджують правильність формування позивачем сум собівартості є акти виробництва.

З огляду на це, твердження відповідача, що підприємство позивача поклало в основу своїх доводів калькуляції не відповідає матеріалам та справи.

Крім того, судова колегія зауважує, що твердження відповідача щодо того, що підприємство ТОВ «Сезім» подало до суду калькуляції, як основний документ, що підтверджує його позовні вимоги, не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи і поясненням підприємства наданим під час розгляду справи.

З пояснень позивача слідує, що під час проведення перевірки та співставлення показників, що містяться у актах виробництва продукції із показниками, що містяться на рахунку 23, а також у калькуляції, перевіряючими було допущено арифметичну помилку, в наслідок чого останні дійшли до висновку, що ТОВ «Сезім» було завищено собівартості реалізованої продукції на 648052,00 грн., за рахунок невірного перенесення кількості (обсягів) використаної сировини на виготовлення продукції.

Як вбачається з матеріалів справи, дані наведені у таблиці, що міститься у акті перевірки фактично не співпадають із реальними сумами, що зазначені у актах виробництва готової продукції та даних бухгалтерського обліку підприємства. Таблиця має порівняльний характер, проте не зрозумілим є походження тих цифр, які занесені перевіряючими до неї.

Контролюючим органом ні в акті перевірки, ні під час розгляду спарви не було пояснено, внаслідок яких розрахунків ними були отримані суми, що містяться у таблиці.

В свою чергу підприємство зазначило, що якщо співставити позиційно, суми зазначені в актах виробництва продукції та суми, які містяться на рахунку 23 (виробнича собівартість), стає зрозумілим, що встановлена сума відхилення (завищення) є помилковою.

У позовній заяві ТОВ «Сезім» навело свій розрахунок витрат, позиційно, щодо кожної групи сировини та матеріалів, показники використання яких на думку контролюючого органу було завищено.

Дані наведені в наданому підприємством розрахунку підтверджуються актами виробництва, а також картками бухгалтерського обліку за рахунком 23 та 26. Саме за даними цих двох рахунків ведеться облік витрат, що входять до складу собівартості продукції.

Також ці данні підтверджуються і калькуляціями, проте вони є не єдиним документом, що підтверджують правильність дій підприємства. Основним документами, що підтверджують правильність формування позивачем сум собівартості є акти виробництва.

З огляду на це, твердження відповідача, що підприємство позивача поклало в основу своїх доводів калькуляції не відповідає матеріалам справи.

Щодо нарахування грошових зобов'язань з податку на прибуток через встановлення завищення показника «собівартість реалізованої продукції» судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 «фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 25.02.2000 року за № 39 визначено, що у статті "Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) відображається дохід від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг без непрямих податків і зборів та інших вирахувань з доходу.

У статті "Інші операційні доходи" відображаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг): дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та груп вибуття тощо. Дохід від первісного визнання біологічних активів і сільськогосподарської продукції та дохід від зміни вартості поточних біологічних активів також наводяться у цій статті.

У статті "Інші доходи" відображаються: дивіденди, відсотки, доходи від участі в капіталі та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій; дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від не операційних курсових різниць; інші доходи, які виникають у процесі діяльності, але не пов'язані з операційною діяльністю підприємства

У статті "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" показується виробнича собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) та/або собівартість реалізованих товарів, визначена відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати»

У статті "Інші операційні витрати" наводяться адміністративні витрати, витрати на збут, а також собівартість реалізованих оборотних активів (крім готової продукції, товарів і фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та груп вибуття; відрахування на створення резерву сумнівних боргів і сума списаних безнадійних боргів; втрати від знецінення виробничих запасів; втрати від операційних курсових різниць; визнані економічні санкції; відрахування для забезпечення відшкодування наступних операційних витрат; інші витрати, що пов'язані з операційною діяльністю підприємства. У цій статті також відображається належна до сплати за звітний період відповідно до законодавства сума податків і зборів. Витрати від первісного визнання біологічних активів і сільськогосподарської продукції та витрати від зміни вартості поточних біологічних активів також наводяться у цій статті. у статті "Інші витрати" відображаються: витрати на сплату процентів та інші витрати підприємства, пов'язані із запозиченнями; втрати від участі в капіталі; собівартість реалізації фінансових інвестицій; втрати від неопераційних курсових різниць; втрати від уцінки фінансових інвестицій та необоротних активів; інші витрати, які виникають у процесі діяльності, але не пов'язані з операційною діяльністю підприємства.

У статті "Фінансовий результат до оподаткування" відображається різниця між чистими доходами та витратами підприємства.

Приписами Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів , капіталу, зобов'язань та господарських операцій підприємств та організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 року за № 291 визначено, що рахунок 79 "Фінансові результати" призначено для обліку й узагальнення інформації про фінансові результати діяльності підприємства. За кредитом рахунку 79 "Фінансові результати" відображаються суми в порядку закриття рахунків обліку доходів, за дебетом - суми в порядку закриття рахунків обліку витрат, також належна сума нарахованого податку на прибуток. На субрахунку 791 "Результат операційної діяльності" визначається прибуток (збиток) від операційної діяльності підприємства. За кредитом субрахунку відображається в порядку закриття рахунків сума доходів від реалізації готової продукції, товарів, робіт, послуг та від іншої операційної діяльності (рахунки 70 "Доходи від реалізації", 71 "Інший операційний дохід"), за дебетом - сума в порядку закриття рахунків обліку собівартості реалізованої готової продукції, товарів, робіт і послуг, адміністративних витрат, витрат на збут, інших операційних витрат (90 "Собівартість реалізації", 92 "Адміністративні витрати", 93 "Витрати на збут", 94 "Інші витрати операційної діяльності").

З матеріалів справи, зокрема, з акту перевірки, долучених до матеріалів справи первинних бухгалтерських документів, слідує, що згідно даних бухгалтерського обліку «собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» у період, що ревізувався складається з наступних показників: собівартість реалізованої продукції всього 74136014 грн., собівартість реалізованих товарів - 4758933 грн., собівартість реалізованих робіт і послуг - 260325 грн., всього 79155272 грн., тоді як за даними перевірки вказаний показник є завищеним на суму 810194 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що :

у 1кв.2016р. показник статті «Інші операційні витрати» занижено на суму 50,8 тис. грн. за рахунок статті: обов'язкові платежі, компенсація вартості послуг, наданих працівникам (рах.94)- 7667,57 грн; витрати на опалення, освітлення, водопостачання та інше з утримання приміщень (рах.92)- 6862,68 грн; витрати на врегулювання спорів в судах (рах.92)- 3401,72 грн; плата за розрахунково-касове обслуговування й інші послуги банків (рах.92)- 13931,25 грн; заробітна плата комерційного директора з відрахуваннями (рах.93)- 19032,00 грн.;

за 1 півріччя 2016р. показник статті «Інші операційні витрати» занижено на суму 20,8 тис. грн. за рахунок статті: ремонт 03 загальногосподарського призначення (рах.92)- 647,50грн; витрати на передпродажну підготовку товарів (рах.93)- 20 107,12 грн.;

за 9 місяців 2016р. показник статті «Інші операційні витрати» завищено на суму 34,9 тис. грн. за рахунок подвійного включення статті: витрати на опалення, освітлення, водопостачання та інше з утримання приміщень (рах.92)- 15 018,77 грн; оренда офісного приміщення (рах.92)- 19 582,62 грн; поштові витрати (рах.92)- 211,18 грн; забезпечення іншими матеріалами (рах.92)- 141,90 грн.;

за рік 2016 показник статті «Інші операційні витрати» занижено на суму 144,5 тис. грн. за рахунок статті: витрати на утримання ОЗ, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (рах.92)- 100,00 грн; винагорода за консультаційні, інформаційні, аудиторські й інші послуги (рах.92)- 1 800,00 грн; витрати на врегулювання спорів у судах (рах.92)- 3401,72 грн; плата за розрахунково-касове обслуговування й інші послуги банків (рах.92)- 73284,05 грн; витрати на передпродажну підготовку товарів (рах.93)- 65931,06 грн.;

у 1кв.2017р. показник статті «Інші операційні витрати» занижено на суму 42,3 тис. грн. за рахунок статті: витрати на службові відрядження й утримування апарату управління підприємством (рах.92)- 526,26 грн; загальні корпоративні витрати (рах.92)- 345,00 грн; витрати на транспортування продукції (товарів), транспортно-експедиційні послуги (рах.93)- 13 860,01 грн; оренда автомобіля (рах.93)- 22 500,00 грн; ремонт ОЗ, пов'язаних зі збутом продукції, виконанням робіт, наданням послуг (збут) (рах.93)- 5 038,00 грн.;

за 1 півріччя 2017р. показник статті «Інші операційні витрати» занижено на суму 190,3 тис. грн. за рахунок статті: внески на соціальні заходи апарату управління підприємством (адміністративні) за 2 кв-л (рах.92)- 27 124,60 грн; витрати на передпродажну підготовку товарів 2 кв-л (рах.93)- 12 958,97 грн; витрати на транспортування продукції (товарів), транспортно-експедиційні послуги (рах.93)- 81 587,92 грн; оренда автомобіля (рах.93)- 45 000,00 грн; ремонт ОЗ, пов'язаних зі збутом продукції, виконанням робіт, наданням послуг (збут) (рах.93)- 5 038,00 грн; внески на соціальні заходи (збут) 2 кв-л (рах.93)- 18 442,56 грн.; забезпечення МБП (рах.93)- 166,67 грн.;

за 9 місяців 2017р. показник статті «Інші операційні витрати» занижено на суму 348,1 тис. грн. за рахунок статті: внески на соціальні заходи апарату управління підприємством (адміністративні) за 2-3 кв-ли (рах.92)- 57 175,28 грн; витрати на передпродажну підготовку товарів 2-3 кв-ли (рах.93)- 33 008,24 грн; витрати на транспортування продукції (товарів), транспортно-експедиційні послуги (рах.93)- 148 748,08 грн; оренда автомобіля (рах.93)- 67 500,00 грн; ремонт ОЗ, пов'язаних зі збутом продукції, виконанням робіт, наданням послуг (збут) (рах.93)- 5 038,00 грн; внески на соціальні заходи (збут) 2-3 кв-ли (рах.93)- 36 433,90 грн.; забезпечення МБП (рах.93)- 166,67 грн.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що при проведенні перевірки контролюючим органом не враховано, що при завищенні показника «Собівартість реалізованої продукції», підприємством занижено показник «Інші операційні витрати» на загальну суму 492,6 тис.грн. (у тому числі за 2016р.- 144,5 тис.грн., за 9 місяців 2017р.- 348,1 грн.), відповідно фактично заниження фінансового результату (прибуток або збиток) склало 317,6 тис.грн. (103,8 тис.грн за 2016р, 213,8 тис.грн. за 9 місяців 2017р), а отже зроблено помилковий висновок стосовно розміру завищення показника собівартості реалізованої продукції

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що підприємством допущено порушення податкового законодавства в частині формування собівартості товару не знайшли свого підтвердження ні в ході судового розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного провадження. Крім того, зазначені висновки спростовуються наявними в матеріалах справи актами виробництва готової продукції, калькуляціями та даними бухгалтерського обліку підприємства.

Твердження скаржника про те, що задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необґрунтованість встановлених податковим органом за наслідком проведеної перевірки порушень позивачем вимог діючого законодавства, та як наслідок, незаконності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про нарахування позивачу суми грошового зобов'язання ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 2 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 по справі № 820/4830/18 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 по справі № 820/4830/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.А. Спаскін
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено та підписано 22.12.2018 р.