Справа № 360/3579/18
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3579/18

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення від 08.08.2018 № 1818, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Лисичанську Луганської області), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.08.2018 № 1818 щодо відмови у призначенні пенсії за віком за списком № 1 відповідно до пункту 1 статті 114 пункту 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

2) зобовязати відповідача зарахувати період навчання в середньому професійно-технічному училищі № 94 м. Лисичанська Луганської області за професією «оператор технологічних установок» з 01.09.1983 по 17.07.1986 до пільгового стажу роботи за професіями, робота на яких дає право на призначення пенсії за списком № 1 згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та призначити і виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах за списком № 1 згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування вимог зазначено, що у серпні 2018 року позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком, оскільки має пільговий стаж роботи за списком № 1.

08.08.2018 позивач отримав рішення відповідача, в якому позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до вимог пункту 1 статті 114 пункту 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу у звязку з тим, що згідно з довідкою про навчання в ПТУ № 94 м. Лисичанська Луганської області, позивач навчався за професією «оператор технологічних установок», а працевлаштувався після закінчення навчання «апаратником піролізу». Таким чином, законних підстав для зарахування періоду навчання позивача з 01.09.1983 по 17.07.1986 в пільговий стаж не має.

Позивач навчався в СПТУ № 94 м. Лисичанська Луганської області за професією «оператор технологічних установок» з 01.09.1983 по 17.07.1986. Працевлаштувався за направленням з місця навчання згідно з наказом від 25.07.1986 № 21-к СПТУ № 94 до Лисичанського нафтопереробного заводу з 06.08.1986.

З 16.10.1986 по 02.12.1988 позивач проходив службу в лавах ОСОБА_3, 05.01.1989 повернувся на роботу як оператор технологічних установок, 01.06.1994 звільнився за власним бажанням.

Відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач вважає, що має право на достроковий вихід на пенсію за списком № 1. Право на пенсію за списком № 1 підтверджується записами в трудовій книжці на сторінках 2, 4, 6.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на пенсійне забезпечення, безпідставно відмовивши в зарахуванні стажу навчання позивача в Середньому професійно-технічному училищі № 94 м. Лисичанська Луганської області за професією «оператор технологічних установок» з 01.09.1983 по 17.07.1986.

Таким чином, позивач вважає, що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 09.11.2018 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (арк. спр. 24-25).

Ухвалою суду від 27.11.2018 після усунення недоліків позовної заяви прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (арк. спр. 1-2).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що подав відзив на позовну заяву (арк. спр. 49), в якому зазначив, що згідно з рішенням відповідача від 08.08.2018 № 1818 про відмову в призначенні пенсії згідно з п. 1 ст. 114 п. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вирішено на підставі законодавства та наданих документів відмовити позивачу в призначені пенсії згідно з п. 1 ст. 114 п. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу на дату звернення. Відповідно до довідки про навчання в ПТУ № 94 від 22.09.2017 № 533 позивач навчався за професією «оператор технологічних установок», а працевлаштувався після закінчення навчання «апаратником піролізу». Таким чином, законних підстав для зарахування періоду навчання в пільговий стаж не має.

Згідно з наданими позивачем для підтвердження стажу за Списком № 1 копіями документів, пільговий стаж позивача становить 07 років 04 місяці 22 дні.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що ним прийнято правомірне рішення про відмову в призначенні пенсії згідно з п.1 ст.114 п. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Просив у задоволенні позовних вимог відмовити за відсутністю законних підстав.

Позивачем надано відповідь на відзив (арк. спр. 119-120), в якій позивач зазначає, що навчався та працював за спеціальністю «перероблення нафти газу, газового конденсату, вугілля та сланцю», в перелік яких входять професії за списком № 1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 № 461 як апаратника, так і оператора технологічних установок. Таким чином позивач вважає, що має право відповідно до вимог статті 114 Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком на пільгових умовах. Просив задовольнити позовних вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера встановлено, що позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (арк. спр. 30).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії від 03.08.2018, в якій просив призначити йому пенсію за віком Списком № 1 (арк. спр. 103).

Згідно з розпискою-повідомленням разом із заявою про призначення/перерахунок пенсії від 03.08.2018 позивачем подано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудову книжку, військовий квиток, рішення Комісії при ГУПФУ в Луганській області від 28.12.2018 № 10/13 про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, архівні довідки про періоди роботи від 11.10.2017 № 4051/01-26, № 4052/01-26, довідку Вищого професійного училища № 94 від 22.09.2017 № 533 (арк. спр. 104).

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську Луганської області від 08.08.2018 № 1818 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до вимог пункту 1 статті 114 пункту 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу. У позивача підтверджено загального стажу 24 роки 10 місяців 07 днів, із них підтверджено для визначення права по Списку № 1 07 років 04 місяці 22 дні. З посиланням на статтю 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» зазначено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу роботи учня, слухача, в тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановленні для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. У звязку з тим, що згідно з довідкою про навчання в ПТУ № 94 м. Лисичанська Луганської області, позивач навчався за професією «оператор технологічних установок», а працевлаштувався після закінчення навчання «апаратником піролізу» законних підстав для зарахування періоду навчання в пільговий стаж не має (арк. спр. 99-100).

З розрахунку стажу позивача, наданого відповідачем, слідує, що загальний стаж позивача складає 24 роки 10 місяців 07 днів, з яких: Список 1 05 років 03 місяці 05 днів, військова служба 02 роки 01 місяць 17 днів, страховий стаж з 01.07.2000 11 років 10 місяців 09 днів, загальний стаж (після 2004 року) 10 років 09 місяців 04 дні (арк. спр. 102).

Дослідженням копії трудової книжки від 07.08.1986 БТ-ІІ № 2380250 встановлено, що позивач з 01.09.1983 по 17.07.1986 проходив навчання в СПТУ № 94 м. Лисичанськ (диплом від 17.07.1986 № 327432); 06.08.1986 прийнятий в цех піролізу виробництва етилену апаратником піролізу четвертого розряду (наказ від 04.08.1986 № 328); 13.10.1986 позивача звільнено у звязку з призовом до лав ОСОБА_3 армії; з 16.10.1986 по 02.12.1988 проходив службу в лавах ОСОБА_3 армії; 05.01.1989 прийнятий в технологічний цех вторинних процесів оператором четвертого розряду установки гідроочищення дизельних палив № 1 тощо (арк. спр. 31-34).

Дослідженням копій довідок ВПУ № 94 від 13.09.2018 № 586 та від 13.09.2018 № 587 встановлено, що позивач у період з 01.09.1983 по 17.07.1986 навчався в групі за професією «оператор технологічних установок» (з вмінням виконувати роботу приладника 3-го розряду) на денній формі навчання. Середнє професійне-технічне училище № 94 реорганізоване в Вище професійне училище № 94. Також у довідках зазначено, що позивач проходив виробничу практику на Лисичанському нафтопереробному заводі (арк. спр. 38-39).

Архівними довідками Лисичанської міської ради трудового архіву від 11.10.2017 №№ 4055/01-26; 4053/01-26; 4051/01-26; 4053/01-26; 4057/01-26; 4054/01-26; 4052/01-26 підтверджено, зокрема, що позивач у період з 06.08.1986 по 13.10.1986 працював на Лисичанському нафтопереробному заводу апаратником піролізу в цеху № 1101 у виробництві етилену (арк. спр. 66-72).

Зі змісту заяв по суті справи судом встановлено, що спірним є рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу з підстави не зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, часу навчання позивача в СПТУ № 94 м. Лисичанська з 01.09.1983 по 17.07.1986.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і пятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більш як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Згідно із Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого ОСОБА_4 Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, і який був чинним до 26.01.1991, розділ Х «Переробка нафти, вугілля, газу та сланцю» передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі перелічені нижче працівники, зайняті у виробництвах: перегонки і крекінгування сірчистих нафт і вироблення з них нафтопродуктів; перегонки сланцевих і вугільних смол; піролізу сірчистих нафтопродуктів; ректифікації ароматичних вуглеводнів, компримування і фракціонування газів, що містять сірководень і окис вуглецю; алкілування сірчистого сировини; етіолування бензину; кислотної, селективної, гідроочищення і депарафінізації нафтопродуктів і штучного рідкого палива; дефеноляції вод; парафіну; церезина; каталізатора і алкілфенольних присадок до нафтопродуктів; коксу; синтетичних продуктів з нафтосировини; полукоксования твердого палива; очищення газів від сірчистих сполук і окису вуглецю; гідрування твердого палива і сірчистих нафтопродуктів; синтезу вуглеводнів; переробки продуктів гідрування, синтезу, напівкоксування, коксування і газифікації твердого палива; сажі, а саме робочі, у тому числі апаратники та їх помічники, старші апаратники, оператори та їх помічники, старші оператори.

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений ОСОБА_4 Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, що діяв до 11.03.1994, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, що діяв до 16.01.2003, містять в собі розділу Х «Переробка нафти, газу, газового конденсату, вугілля і сланцю» в якому передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті у виробництвах: перегонки, крекінгування сірчистих нафт і вироблення з них нафтопродуктів; каталітичного риформінгу; перегонки сланцевих і вугільних смол; піролізу сірчистих нафтопродуктів, зокрема апаратники всіх найменувань (спеціальностей), оператори технологічних установок.

Згідно з пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту»).

Аналогічна, за змістом, вимога міститься і у абзаці 1 пункту 26 Положення про професійно-технічний навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1998 № 1240, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі до безперервного і до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за одержаною професією не перевищує трьох місяців.

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою професією.

З вищеописаних наявних у матеріалах справи письмових доказів встановлено, що ОСОБА_5 з 01 вересня 1983 року по 17 липня 1986 року навчався за спеціальністю «оператор технологічних установок (з умінням виконувати роботу прибориста 3-го розряду)», а починаючи з 06 серпня 1986 року, почав працювати апаратником піролізу 4-го розряду.

У період навчання позивач проходив виробничу практику на Лисичанському нафтопереробному заводі та одразу після закінчення навчання був працевлаштований.

З огляду на те, що позивача одразу після закінчення навчання у СПТУ № 94, без здобуття ним будь-якої додаткової освіти, працевлаштовано за професією апаратник піролізу четвертого розряду, суд дійшов висновку, що здобутої позивачем у СПТУ № 94 освіти було достатньо для його працевлаштування за професією апаратник піролізу четвертого розряду. Відповідно, суд вважає, що позивач був працевлаштований за здобутою спеціальністю.

Крім того, суд враховує, що позивача після закінчення навчання було працевлаштовано апаратником піролізу за направленням на роботу, виданим СПТУ № 94, що підтверджено випискою з наказу від 25.07.1986 № 21-к, виданою ВПУ № 94 (арк. спр. 13).

Зважаючи на вищевикладене, оскільки перерва між днем закінчення навчання позивача в професійно-технічному навчальному закладі і днем зарахування його на роботу за професією, яка віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці, передбаченими Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо небезпечними і особливо тяжкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, не перевищує 3-х місяців, то відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_5 у зарахуванні до його пільгового стажу роботи часу навчання у ПТУ № 94.

Зважаючи на те, що відповідач безпідставно не врахував період навчання позивача з 01 вересня 1983 року по 17 липня 1986 року до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 08.08.2018 № 1818 про відмову в призначенні пенсії не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне зобовязати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період навчання у Середньому професійно-технічному училищі № 94 м. Лисичанськ з 01 вересня 1983 року по 17 липня 1986 року в розрахунку 2 роки 10 місяців 17 днів.

Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання відповідача призначити і виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах за списком № 1 згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд зазначає таке.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону № 1058-IV, з урахуванням висновку суду.

Правову позицію, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у звязку з чим належним способом захисту прав позивача є зобовязання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобовязання відповідача призначити таку пенсію позивачу, висловлено Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72694515).

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог із застосуванням положень КАС України, а саме, виходом за межі позовних вимог та обранням іншого способу захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 19.11.2018 № 0.0..1 (арк. спр. 28).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню лише з коригуванням обраного представником способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 93118, АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: 93107, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Брянцевська, будинок 125, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (місце знаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця В. Сосюри, будинок 347, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 08.08.2018 № 1818, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 08 серпня 2018 року № 1818 щодо відмови у призначенні пенсії за віком за списком № 1 відповідно до пункту 1 статті 114 пункту 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_2.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», період навчання у Середньому професійно-технічному училищі № 94 м. Лисичанська Луганської області з 01 вересня 1983 року по 17 липня 1986 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 03 серпня 2018 року про призначення/перерахунок пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні вимоги про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області призначити і виплатити пенсію відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (місце знаходження: 93113, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця В. Сосюри, будинок 347, ) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 93118, АДРЕСА_1; фактичне місце проживання: 93107, Луганська область, місто Лисичанськ, вулиця Брянцевська, будинок 125, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_6