Справа № 540/2245/18
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2245/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про стягнення нарахованої пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просить:

стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області) пенсію за період з 21.05.2017 року по 31.05.2018 року в розмірі 109 263,82 грн.;

зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2017 року по 20.05.2017 року та з 01.06.2018 року, виплатити заборгованість за зазначений період.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року у відкритті провадження у справі в частині вимог, щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2017 року по 20.05.2017 року - відмовлено, у зв'язку з тим, що зазначені позовні вимоги були предметом розгляду у справі №658/4376/17, рішення у якій набрало законної сили.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року провадження у справі відносно інших позовних вимог відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він отримує пенсію за віком з 1999 року. До 2014 року перебував на обліку в м. Перевальськ Луганської області, однак з 2014 року територія зазначеного міста не підконтрольна державній владі України, у зв'язку з чим з 25 листопада 2014 року перебував на обліку в м. Каховка як внутрішньо переміщена особа, тобто за місцем фактичного проживання. З листопада 2014 року отримував пенсію та перебував на обліку в Каховському об'єднаному управлінні ПФУ Херсонської області, однак з 01 лютого 2017 року відповідачем виплату пенсії припинено, у зв'язку із відсутністю позивача за місцем фактичного проживання. Позивач вважаючи такі дії незаконними, звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області.

Судовим рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 року позов задоволено частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області поновити виплату пенсії за період з 01 лютого 2017 року по 20 травня 2017 року залишено без розгляду.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України Херсонської області розглянути питання щодо поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 21 травня 2017 року.

В іншій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Проте, ухвалене судом рішення не призвело до ефективного поновлення порушених прав позивача. Так, на запит адвоката ОСОБА_1 отримано лист відповідача, у якому зазначено, що позивачу поновлено виплату пенсії з 21.05.2017 року. Доплата в сумі 109 263,82 грн. підлягала нарахуванню в червні 2018 року додатковими відомостями до банківської установи «Ощадбанк» із датою виплати - 12.06.2018 року.

Однак, з 01.06.2018 року виплату пенсії призупинено з 01.06.2018 року до з'ясування фактичного місця проживання як внутрішньо переміщеної особи та з'ясування чинності дії довідки про взяття на облік ВПО.

Нарахована сума пенсії у розмірі 109 263,82 грн. ОСОБА_1 також не виплачена.

Позивач вважає зазначені дії ГУ ПФУ в Херсонській області протиправними та просить захистити його порушені права шляхом задоволення позовних вимог у викладеній ним редакції

12.12.2018 року відповідачем подано відзив на позов, згідно якого ГУ ПФУ в Херсонській області заявлених позивачем вимог не визнає у зв'язку з тим, що, на його думку, виплата пенсії позивачу припинена правомірно - через скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 1999 року. До 2014 року перебував на обліку в м. Перевальськ Луганської області.

З 25 листопада 2014 року перебував на обліку в м. Каховка як внутрішньо переміщена особа.

З 25 листопада 2014 року отримував пенсію та перебував на обліку в Каховському об'єднаному управлінні ПФУ Херсонської області.

28 грудня 2016 року Управлінням соціального захисту населення Каховської РДА встановлено відсутність ОСОБА_1 за місцем фактичного проживання, у зв'язку з чим складено відповідний акт.

11 січня 2017 року рішенням комісії по соціальному захисту населення виконкому Каховської міської ради припинено виплату всіх видів соціальних виплат, у зв'язку з чим 01 лютого 2017 року відповідачем припинено виплату пенсії позивачу.

Позивач, вважаючи такі дії незаконними, звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області.

Судовим рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2018 року, позов задоволено частково.

Позовні вимоги в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області поновити виплату пенсії за період з 01 лютого 2017 року по 20 травня 2017 року залишено без розгляду.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України Херсонської області розглянути питання щодо поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1, починаючи з 21 травня 2017 року.

В іншій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Проте, ухвалене судом рішення не призвело до ефективного поновлення порушених прав позивача. Так, на запит адвоката ОСОБА_1 отримано лист відповідача, у якому зазначено, що позивачу поновлено виплату пенсії з 21.05.2017 року. Доплата в сумі 109 263,82 грн. підлягала нарахуванню в червні 2018 року додатковими відомостями до банківської установи «Ощадбанк» із датою виплати - 12.06.2018 року.

Однак, з 01.06.2018 року, згідно інформації, викладеній в листі відповідача №10504/04 від 10.10.2018 року, виплату пенсії призупинено з 01.06.2018 року до з'ясування фактичного місця проживання як внутрішньо переміщеної особи та з'ясування чинності дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Також, відповідачем до відзиву подано лист Управління праці та соціального захисту населення Каховської міської ради від 08.08.2018 року №01-11/3995, згідно якого довідка внутрішньо переміщеної особи, видана ОСОБА_1 скасована рішенням начальника управління. Проте, ані самого рішення, ані протоколу засідання комісії відповідачем не надано.

Нарахована сума пенсії у розмірі 109 263,82 грн. ОСОБА_1, згідно згаданого листа відповідача також є не виплаченою.

Позивач вважає зазначені дії ГУ ПФУ в Херсонській області протиправними у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії. Скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є підставою для припинення виплати пенсії, передбачену ст. 49 Закону № 1058.

Пріоритетними до застосування є вимоги ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Постанов Кабінету Міністрів є безпідставними.

Наведена правова позиція неодноразово викладена Верховним судом, зокрема, у рішеннях: № 227/2524/17 від 02.10.2018 року, 235/48/17 від 03.10.2018 року, 243/7303/17 від 02.10.2018 року, 243/7027/17 від 02.10.2018 року.

Окрім зазначеного, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або іншим законом з питань пенсійного забезпечення не передбачено будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, а є лише підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону. Проте, жоден з таких випадків управлінням не за застосований та не доведений.

Як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року ГУ ПФУ в Херсонській області зобов'язано надати суду завірені належним чином копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 На виконання зазначеної ухвали органом Пенсійного фонду України надано запитані матеріали. Під час вивчення вказаних документів, судом встановлено, що будь-яких рішень про призупинення/зупинення/припинення виплати пенсії позивачу після 30.01.2017 року відповідачем не приймалось.

Отже, призупиняючи виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії.

Крім того, відповідно до частини другої статті 2 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

При розгляді даної справи, судом також враховані висновки рішення Верховного Суду від 03.05.2018 у зразковій справі № 805/402/18, яке набрало законної сили 04.09.2018.

Також, положеннями ч.2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п.54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення Судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене Суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.06.2018 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання ГУ ПФУ в Херсонській області поновити йому виплату пенсії з 01.06.2018 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пенсії за період з 21.05.2017 року по 31.05.2018 року в розмірі 109263,82 грн. суд зазначає, що задоволення позовних вимог саме в наведеній ОСОБА_1 редакції призведе до перевищення повноважень адміністративного суду, наданих йому ст. 245 КАС України. Так, відповідно положень наведеної статті суд позбавлений можливості приймати рішення щодо стягнення з суб'єкта владних повноважень грошових коштів, інакше як за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Проте, з метою забезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, враховуючи той факт, що сума заборгованості з виплати пенсії позивачу у період з 21.05.2017 року по 31.05.2018 року складає 109263,82 грн., що фактично визнано відповідачем у листі №10504/04 від 10.10.2018 року (а.с.17) та те, що виплата нарахованої за вказаний період пенсії не здійснена внаслідок протиправного призупинення її виплати, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом зобов'язання ГУ ПФУ в Херсонській області виплатити нараховану йому за період з 21.05.2017 року по 31.05.2018 року пенсію у розмірі 109263,82 грн.

Також, позивачем в позові викладено клопотання про встановлення судового контролю шляхом зобов'язання відповідача подати до суду звіт про виконання даного рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу наведеного вбачається, що встановлення контролю за виконанням рішення є правом суду, яким він може скористатися в разі наявності об'єктивних сумнівів щодо добросовісної поведінки відповідача при виконанні ним даного рішення.

В даному конкретному випадку, суд вважає заявлене клопотання позивача таким, що не підлягає задоволенню, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення у цій справі, а примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року за клопотанням позивача, сплата судового збору була відстрочена до ухвалення судового рішення у справі, отже сума судового збору, що підлягає сплаті за даним позовом, відповідно положень ч. 2 ст. 133 КАС України підлягає розподілу між сторонами.

Враховуючи, що позивачем заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру - зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії та одну позовну вимогу майнового характеру - стягнути з відповідача заборгованість з виплати пенсії у розмірі 109263,82 грн. судовий збір складає 1797,44 грн. (109263,82 грн.* 1% + 0,4*1762 грн.=1797,44 грн.)

Таким чином відстрочена сума судового збору 1797,44 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) з 01.06.2018 року та виплатити заборгованість за вказаний період.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, 6, ) виплатити нараховану ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) за період з 21.05.2017 року по 31.05.2018 року пенсію у розмірі 109263,82 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1797,44 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 10.2.4.