Справа № 761/25720/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2018 року, суддя Фролова І.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у якому просив скасувати постанову № 18/18 від 03 липня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03 липня 2018 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва винесено постанову №18/18 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, якою визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 96 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 25500 грн.

Позивач вважає винесену постанову протиправною, оскільки відсутнє в його діях винне діяння, встановлення торгівельного павільйону здійснено із дотриманням вимог закону, термін притягнення до адміністративної відповідальності сплинув, терміни проведення перевірки порушені, посадовими особами архбудконтролю при проведенні перевірки застосовано норми актів, які не були чинними на момент встановлення споруди, призначення та проведення перевірки є безпідставним, а також форма та порядок винесення постанови не дотримані.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом належним чином сторони повідомленні про час та місце розгляду судової справи шляхом направлення повістки-повідомлення, а також шляхом повідомлення Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) - електронною поштою та ОСОБА_2 - телефонограмою.

Таким чином, враховуючи скорочені строки розгляду справи, а також те, що завданням суду є "повідомити" сторони про час та місце розгляду справи, тобто інформувати учасників про розгляд справи, а не забезпечити їх явку в судодове засідання, колегія суддів вважає, що сторони належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 червня 2018 року головним державним інспектором інспекційного відділу № 3 управління контролю за будівництвом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 6 статті 96 КУпАП, за результатами позапланової перевірки, проведеної на об'єкті будівництва «Будівництво комплексу торгових павільйонів» за адресою: вул. Шолом-Алейхема, 2-а, м. Київ.

На підставі зазначеного протоколу, 03 липня 2018 року в.о. директора Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_4 винесено постанову №18/18 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, якою визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 96 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 25500 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що на замовлення ПрАТ «Юність-2» здійснені роботи з будівництва торгівельного приміщення орієнтовною площею 200 кв.м. на розі вул. Шолом-Алейхема, 2-а та вул. Братиславької у Деснянському районі м. Києва, самочинно без документів, що надають право виконувати будівельні роботи та належно затвердженої проектної документації, розробленої у відповідності до вихідних даних, що видаються відповідними службами міста Києва. Документи, які посвідчують право власності/користування земельною ділянкою, замовником будівництва ПрАТ «Юність-2» не надані. Під час проведення перевірки, зазначений об'єкт будівництва не експлуатувався. Клас наслідків об'єкта будівництва - СС2 (середні наслідки), чим порушив ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до Порядку № 553 на підставі наказу Департаменту №258 від 23 квітня 2018 року та звернення управління захисту економіки у місті Києва Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 2303/39/125/03-18/ від 10 квітня 2018 року Департаментом було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

За результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 21 червня 2018 року № б/н Департаментом архітектурно- будівельного контролю м.Києва складено акт.

Згідно акту від 21 червня 2018 року № б/н Департаментом архітектурно-будівельного контролю м.Києва виявлені порушення, зокрема: на замовлення ПАТ «Юність-2» здійснені роботи з будівництва торгівельного приміщення орієнтовною площею 200 м. кв. на розі вул. Шолом-Алейхема, 2-а та вул. Братиславської у Деснянському районі м.Києва, самочинно без документів, що надають право виконувати будівельні роботи та належно затвердженої проектної документації, розробленої у відповідності до вихідних даних, що видаються відповідними службами міста Києва. Документи, які посвідчують право власності/користування земельною ділянкою, замовником будівництва ПАТ «Юність-2» не надані.

Під час проведення перевірки зазначений об'єкт будівництва не експлуатувався, а відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України та Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № б від 30.03.2012 року є підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом, оскільки він збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та без документів що надають право виконувати будівельні роботи. Клас наслідків об'єкта будівництва - СС 2 (середні наслідки).

На підставі вказаного акту від 21 червня 2018 року № б/н та на підставі розгляду адміністративної справи винесена постанова № 18/18 від 03 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 6 ст. 96 КУпАП за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми наслідками (СС2).

Не погоджуючись із вищезазначеною постановою про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення, вважаючи її протиправною та з метою відновлення порушеного права, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП, є протиправною, а отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, спливу терміну притягнення до адміністративної відповідальності, застосування посадовими особами відповідача при проведенні перевірки нормативно-правових актів, які не були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, а відповідачем не надано суду достатньо доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 8 квітня 2011 року N 439/2011, встановлено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме:

- здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань;

- виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури;

- внесення Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України пропозицій щодо формування політики із відповідних питань.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів № 553 від 23 травня 2011 року (далі - Порядок №553) позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб'єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об'єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; вимога головного інспектора будівельного нагляду Держархбудінспекції щодо проведення перевірки за наявності підстав, встановлених законом; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Відповідно до п. 12, 13 Порядку № 553 передбачено, що посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язані: у повному обсязі, об'єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб'єктами господарювання та фізичними особами; ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством; за письмовим зверненням суб'єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю.

Суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право: вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства; перевіряти наявність у посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю службових посвідчень; бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Відповідно до п. 16 Порядку N 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Згідно до п. 17 Порядку N 553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно доп. 18 Порядку N 533 акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюЗгідно до п. 19 Порядку N 533 припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Відповідно до п. 20 Порядку N 533 протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Згідно до п. 21 Порядку N 533 якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припис, посадова особа інспекції робить у акті відповідний запис. У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення позапланової перевірки було звернення управління захисту економіки у місті Києва Департаменту захисту економіки Національної поліції України № 2303/39/125/03-18/ від 10 квітня 2018 року.

На підставі проведеної перевірки Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва складено акт від 21 червня 2018 року № б/н у якому зазначено, що на замовлення ПАТ «Юність-2» здійснені роботи з будівництва торгівельного приміщення орієнтовною площею 200 м. кв. на розі вулиць Шолом-Алейхема, 2-а та Братиславської у Деснянському районі м.Києва, самочинно без документів, що надають право виконувати будівельні роботи та належно затвердженої проектної документації, розробленої у відповідності до вихідних даних, що видаються відповідними службами міста Києва. Документи, які посвідчують право власності/користування земельною ділянкою, замовником будівництва ПАТ «Юність-2» не надані. Під час проведення перевірки зазначений об'єкт будівництва не експлуатувався.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято постанову № 18/18 від 03 липня 2018 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст. 96 КУпАП за виконання будівельних робіт без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об'єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми наслідками (СС2).

В постанові № 18/18 від 03 липня 2018 року вказано, що позивачем порушено норми ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Матеріали справи свідчать, що наказом № 10-л від 14 лютого 2001 року позивач був прийнятий на посаду директора Закритого акціонерного товариства «Юність-2», з 14 лютого 2001 року.

На підставі Рішення загальних зборів акціонерів товариства (протокол № 1/10 від 09 листопада 2010 року) Наказом № 1/3 від 09 листопада 2010 року ОСОБА_2 призначений директором Приватного акціонерного товариства «Юність-2».

Суд першої інстанції зазначає, що позивач не є суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП, оскільки його вина контролюючим органом не доведена, а правопорушення сталося до моменту призначення ОСОБА_2 на позаду директора товариства.

Проте, такі доводи суду першої інстанції є передчасними, оскільки судом не було встановлено чи є дане правопорушення триваючим, не визначено період тривалості такого правопорушення та не визначено дату вчинення правопорушення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповіднно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;опис обставин, установлених під час розгляду справи; з зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, постанова повинна містити викладення суті вчиненого правопорушення особою, відносно якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що особа, яка приймала постанову, чітко не зазначила, в чому полягає суть правопорушення, яке вчинив директор ПрАТ «Юність-2». Зокрема, не зазначена дата вчинення правопорушення або ж, якщо правопорушення є триваючим, не зазначено період триваючого правопорушення, і крім того, у протоколі та постанові невірно зазначено дату народження позивача та місце роботи.

Також колегія суддів зазначає, що з урахуванням встановлення дати вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення необхідно визначитись чи може останній бути притягнутий до відповідальності за ч. 6 ст. 96 КУпАП.

Зазначені обставини свідчать про формальне прийняття посадовою особою, яка уповноважена приймати відповідні рішення про притягнення осіб до адміністративної відповідальності, постанови, без урахуванням всіх обставин справи, без чіткого зазначення в постанові в чому воно полягає з конкретним зазначенням, які саме протиправні дії вчинила зазначена особа.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що органом, який прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення від 03 липня 2018 року № 18/18 відносно ОСОБА_2, було допущено суттєві помилки, що унеможливлюють на даній стадії вирішення питання щодо наявності чи відсутності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП.

Виходячи із повноважень, встановлених п. 2 частини першої ст. 293 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку, що після вирішення судом питання про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності адміністративна справа підлягає новому розгляду уповноваженим органом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду адміністративної справи, контролюючому органу необхідно визначити ознаки адміністративного правопорушення (об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона), чітко викласти зміст адміністративного правопорушення, яке, як вважає відповідач, вчинив саме позивач, з урахуванням всіх норм КУпАП із зазначенням дати вчинення правопрушення, вірного зазначення дати народження ОСОБА_2 та місця його роботи, прийняти законне і обґрунтоване рішення за наслідками розгляду справи.

Відповідно до частини третьої ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, враховуючи те, що у справі неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення наступного змісту.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 18/18 від 03 липня 2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 96 КУпАП, відносно ОСОБА_2, та надіслати справу на новий розгляд до посадової особи - головного державного інспектора інспекційного відділу № 3 управління контролю за будівництвом ОСОБА_3 Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва (вул. Хрещатик, 32, м. Київ, 01001).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 26 грудня 2018 року.