Справа № 0940/1969/18
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" грудня 2018 р. справа № 0940/1969/18
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до В.о. старости с. Клузів ОСОБА_2 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання до їх вчинення, -
ВСТАНОВИВ:
24.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до в.о. старости с.Клузів ОСОБА_3, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність в.о. старости с.Клузів ОСОБА_2 та зобов"язати Клузівську сільську раду провести обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї за адресою свого постійного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю відповідача, щодо розгляду заяви позивача про обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї та про призначення одноразової грошової допомоги. Вважає протиправною бездіяльність відповідача та просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено відповідачу 15-ти денний строк для подання відзиву на позов.
05.11.2018 позивач надав суду заяву про виправлення описки та зазначає, що його адвокатом в позовній заяві, в адресній частині заяви допущена помилка а саме у прізвищі відповідача, просить суд вважати правильним прізвище відповідача ОСОБА_2
12.11.2018 на адресу суду надійшов лист від Угринівської сільської ради, в якому зазначено, що у с.Клузів виконувачем об"язки старости є ОСОБА_2.
26.11.2018 Угринівська сільська рада подала клопотання в якому просила вважати даний позов про визнання бездіяльності неправомірною та зобов"язання вчинити дії в.о. старости с.Клузів ОСОБА_3 - безпідставними.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження у справі та замінено прізвище відповідача ОСОБА_3 на ОСОБА_2.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 з 2000 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно Закону України "Про соціальний захист дітей" користується відповідними пільгами та являється особою з інвалідністю III групи.
У зв"язку з необхідністю придбання медикаментів та скрутним матеріальним становищем позивач щорічно звертається із заявою та підтверджуючими документами про виділення йому одноразової грошової допомоги як малозабезпеченому громадянину. Для отримання вказаної грошової допомоги позивач подає заяву з додатками, зокрема із актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї, який складається представником Клузівської сільської ради.
02.07.2018 з метою отримання одноразової грошової допомоги позивач звернувся з відповідною заявою про обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї за адресою його постійного проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11), однак вказана заява не була розглянута та відповіді на неї позивач не отримав.
06.08.2018 позивач звернувся до голови Тисменицької РДА та до голови Тисменицької районної ради із заявою про виділення йому максимальної допомоги на купівлю ліків на підтвердження чого додав перелік відповідних документів.
16.08.2018 листом Тисменицької районної ради № 373/03-15 позивачу відмовлено у виділенні коштів на лікування у зв"язку з тим, що подані позивачем документи не відповідають вимогам розпорядження державної адміністрації від 17.03.2017 № 153 "Положення про комісію по розгляду заяв для призначення одноразової грошової допомоги малозабезпеченим громадянам" і розпорядження районної державної адміністрації та районної ради від 17.05.2018 № 292/100-р "Про затвердження порядку використання коштів резервного фонду районного бюджету".
30.08.2018 листом Тисменицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 01.2-05/266 ОСОБА_1 надано відповідь на заяву від 06.08.2018. У відповіді зазначено, що комісія по розгляду заяв для призначення одноразової грошової допомоги малозабезпеченим громадянам згідно п. 2.4 ч. 2 "Положення про надання одноразової адресної допомоги" (протокол комісії № 11 від 14.08.2018) вирішила повернутися до розгляду даної заяви при наданні позивачем повного пакету документів передбачених розпорядженням районної державної адміністрації та "Положення про комісію по розгляду заяв для призначення одноразової грошової допомоги малозабезпеченим громадянам" від 17.03.2018 № 153.
Тисменицька районна державна адміністрація листом № 01-2-05/332 повідомила ОСОБА_1 про те, що його звернення щодо надання грошової допомоги на лікування розглянуто. Комісія по розгляду заяв для призначення одноразової грошової допомоги малозабезпеченим громадянам згідно п. 2.4 ч. 2 "Положення про надання одноразової адресної допомоги" вирішила (протокол комісії № 14 від 24.10.2018) повернутися до розгляду даної заяви при поступленні від позивача всіх необхідних документів, серед яких є акт обстеження матеріально-побутових умов проживання (з сільської ради оригінал).
Позивач вважаючи неправомірною бездіяльність відповідача щодо не проведення обстеження матерільно-побутових умов проживання сім"ї за адресою його постійного проживання, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Вирішуючи спір по суті, суд вказує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про звернення громадян" регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Частиною 1 статті 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо (частина 3 статті 3 Закону України "Про звернення громадян").
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, обєднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Судом встановлено із матеріалів справи, що позивач 02.07.2018 звернувся до в.о. старости с. Клузова ОСОБА_2 та просив обстежити його матеріально-побутові умови проживання сім"ї за адресою його постійного проживання. Однак, відповіді та вказану заяву не отримав.
Суд зазначає, що згідно частини 1 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Частинами 3, 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" передбачено терміни розгляду звернень громадян, зокрема, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На об ґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Аналізуючи вказані норми чинного законодавства, суд зазначає, що відповідачем на час розгляду справи не подано відповіді на заяву позивача від 02.07.2018, чим порушено вимоги Закону України "Про звернення громадян" яким чітко визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Водночас, з метою захисту та недопущення порушення прав, свобод та законних інтересів позивача, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Суд звертає увагу, що завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:
- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);
- визнання дій суб"єкта владних повноважень протиправними та зобов"язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);
- визнання бездіяльності суб"єкта владних повноважень протиправною та зобов"язання вчинити певні дії (пункт 4);
- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб"єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб"єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зважаючи на встановлені обставини та на правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вийти за межі позовних вимог, та обрати належний в розумінні статті 13 Конвенції спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов"язання в.о. старости с.Клузів ОСОБА_2 об"єктивно та всебічно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2018 про обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї за адресою постійного місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 - відповідно до вимог чинного законодавства.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Зобов"язати виконуючу обов"язки старости села Клузів ОСОБА_2 об"єктивно та всебічно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2018 про обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї за адресою постійного місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 - відповідно до вимог чинного законодавства.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.