Справа № 823/1939/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1939/18 Суддя першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на проголошене о 10 годині 54 хвилині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року, повний текст якого складено 17 вересня 2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ ПФ в Черкаській області) про:

- визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФ в Черкаській області щодо неприйняття рішення про перерахунок або відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2;

- зобов'язання Відповідача здійснити Позивачу перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю за попередні 6 (шість) місяців відповідно до довідки Північного офісу Державної аудиторської служби України від 27.02.2018 року № 26-17-27/54 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звернення за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням при розрахунку розміру пенсії нарахованих та виплачених премій до державних і професійних свят та ювілейних дат, допомог на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги, та повної суми індексації заробітної плати, з яких нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, в розмірі 82 відсотків сум заробітної плати, без зміни визначення індексації пенсії (базового місяця для проведення індексації пенсії, тобто дати призначення пенсії) в результаті перерахунку;

- зобов'язання Відповідача провести нарахування та виплатити різницю пенсії за минулий час.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року позов задоволено частково - визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФ в Черкаській області щодо неприйняття рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2 як державному службовцю за попередні 6 (шість) місяців відповідно до довідки Північного офісу Державної аудиторської служби України від 27.02.2018 року № 26-17-27/54. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині, виходив з того, що всупереч вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 про перерахунок пенсії ГУ ПФ в Черкаській області жодного рішення прийнято не було.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зауважив, що на момент звернення ОСОБА_2 із заявою про перерахунок пенсії відсутні законодавчі приписи, які б регламентували проведення перерахунку пенсії державних службовців, що виключає можливість задоволення позовних вимог в указаній частині.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати частково рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення у відповідній частині позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, судом першої інстанції не було враховано, що матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових проблем, премії та набавки, а також індексації, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, входять до системи оплати праці державного службовця, по-друге, на момент призначення пенсії Позивачу законодавством було передбачено право на перерахунок пенсії, призначеної згідно Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, по-третє, відсутність відповідного нормативно-правового регулювання не може позбавляти гарантованого права особи на перерахунок пенсії, по-четверте, відмова ГУ ПФ в Черкаській області у перерахунку пенсії, із правомірністю якої погодився суд першої інстанції, є безпідставним втручанням у права особи та нівелює її законні сподівання.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФ в Черкаській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що, по-перше, із набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII втратили чинність норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців, а також положення ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, по-друге, постанова Кабінету Міністрів України від 19.06.2013 року №426, на яку посилається ОСОБА_2, не набрала чинності, по-третє, чинним законодавством не передбачено форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунок пенсії працюючим державним службовцям, по-четверте, відмова у перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії Позивача та не є звуженням обсягу вже набутих останнім прав.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

У письмових поясненнях ОСОБА_2, з посиланням на постанову Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі №127/15400/17, зазначає про те, що фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, матеріальна допомога на оздоровлення, допомога на вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФ в Черкаській області та отримує з жовтня 2006 року пенсію по відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 82% заробітної плати.

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФ в Черкаській області із заявою про перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням при розрахунку розміру пенсії нарахованих та виплачених: премій до державних і професійних свят та ювілейних дат, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги та повної суми індексації заробітної плати. Разом з вказаною заявою Позивачем була надано Північного офісу Держаудитслужби від 27.02.2018 року №26-17-27/54 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням на пенсію), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 19). У графі «інші виплати» вказаної довідки зазначено, що у період з 01.10.2004 року по 30.09.2006 року такі виплати включали у себе: матеріальну допомогу в сумі 3 853,60 грн., індексацію - 177,23 грн. та премії до державних і професійних свят та ювілейних дат - 2 419,95 грн. Крім того, у довідці зазначено, що на всі виплати, включені в неї, нараховано страхову внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 11.05.2018 року №102/Л-10 Відповідач, зазначивши, що дане звернення розглянуто відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», повідомив Позивача про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що, по-перше, матеріальна допомога, премії та індексація мають разовий характер, а відтак не входять до складу заробітної плати державного службовця, по, друге, з 01.06.2015 року не призначаються, а раніше призначені пенсії - не перераховуються, по-друге, із набранням чинності з 01.05.2016 року Закону України «Про державну службу» (а.с. 21-22).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, ст. ст. 44, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також п. п. 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначенні розмірів заробітку для обчислення пенсії», суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки нормативні підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні. Водночас, зазначив, що неприйняття за наслідками розгляду поданої Позивачем заяви рішення, свідчить про протиправну бездіяльність Відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення Позивачу пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Приписами ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на момент призначення ОСОБА_2 пенсії, заробітна плата державних службовців складалася з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналізуючи вищевикладені положення, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальна допомога входила до системи оплати праці державного службовця.

Щодо необхідності включення сум індексації до заробітної плати при обчисленні пенсії, необхідно зазначити таке.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).

Положеннями пп. 2.2.7 п. 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5, встановлено, що суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до фонду додаткової заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати віднесені Законом України «Про оплату праці» до структури заробітної плати, то відповідні виплати повинні враховуватись Управлінням при визначенні заробітної плати для розрахунку пенсії.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15 і 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» персональна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків: сума заробітної плати (грошового забезпечення, доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць.

Крім того, приписами ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріальна допомога та індексація, а також надбавки, премії та грошова винагорода, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак, які не включаються до складу заробітної плати державного службовця згідно Закону України «Про державну службу», повинні враховуватися Відповідачем при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у рішеннях Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі № 21-314а14 та від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11, а також у подальшому підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.12.2018 року у справі № 425/1998/16-а, від 03.07.2018 року у справі № 464/3737/17, від 23.11.2018 року у справі № 638/981/17, від 28.11.2018 року у справі №404/623/17.

Крім того, необхідно зауважити, що постановою Правління Пенсійного фонду України «Про виконання рішень Окружного адміністративного суду міста Києва по справах № 2а-8893/12/2670, № 2а-4753/09/2670 від 04.09.2013 року № 15-1 затверджено нову форму довідки про складові заробітної плати державних службовців, яка містить графу «Інші виплати».

Твердження Відповідача, з яким погодився суд першої інстанції, про відсутність правових підстав для перерахунку пенсії державного службовця через втрату чинності Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» судовою колегією оцінюється критично, оскільки предметом спірних правовідносин є визначення складових пенсії державного службовця при її призначенні на підставі законодавства, що діяло на той момент, а не перерахунок останньої у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати.

Поряд з викладеним, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту наведених норм випливає, що втручанням у дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб'єкта владних повноважень.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому судовою колегією враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав ОСОБА_2, є зобов'язання ГУ ПФ в Черкаській області зобов'язання Відповідача здійснити Позивачу перерахунок та виплату пенсії як державному службовцю за попередні 6 (шість) місяців відповідно до довідки Північного офісу Державної аудиторської служби України від 27.02.2018 року № 26-17-27/54 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звернення за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням при розрахунку розміру пенсії нарахованих та виплачених премій до державних і професійних свят та ювілейних дат, допомог на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги, та повної суми індексації заробітної плати, з яких нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, в розмірі 82 відсотків сум заробітної плати.

Разом з тим, судова колегія вважає передчасними позовні вимоги про необхідність здійснення такого перерахунку без зміни визначення індексації пенсії (базового місяця для проведення індексації пенсії, тобто дати призначення пенсії) в результаті перерахунку, оскільки підстави стверджувати, що внаслідок такого перерахунку Відповідачем можуть бути порушені права Позивача, на момент розгляду справи відсутні. У той час як судовому захисту підлягають лише порушені права особи.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини можливості включення до складу заробітної плати державного службовця для обчислення пенсії матеріальної допомоги, премій та індексації, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Черкаського окружного адміністративного суду про необґрунтованість позовних вимог в частині зобов'язання ГУ ПФ в Черкаській області здійснити перерахунок пенсії, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Прийняти у даній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) здійснити з 16 листопада 2017 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 (18036, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) відповідно до довідки Північного офісу Державної аудиторської служби України від 27.02.2018 року № 26-17-27/54 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед звернення за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням при розрахунку розміру пенсії нарахованих та виплачених премій до державних і професійних свят та ювілейних дат, допомог на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги, та повної суми індексації заробітної плати, з яких нараховувалися та сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне (пенсійне) страхування, в розмірі 82 відсотків сум заробітної плати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 21» грудня 2018 року.