Справа № 705/494/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/494/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Ребрина К.Г., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2018 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора ВБДР УПП в Черкаській області лейтенанта поліції Бегеба Володимира Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до Інспектора ВБДР УПП в Черкаській області лейтенанта поліції Бегеба Володимира Анатолійовича в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 233697 від 20.01.2018 року.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2018 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.01.2018 року Інспектором ВБДР УПП в Черкаській області лейтенанта поліції Бегебою В.А. (далі по тексту - Інспектор) винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 233697, якою до ОСОБА_3, на підставі ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КупАП), застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за порушення норм та стандартів утримання автодоріг, п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97 та пп.1.5 Правил дорожнього руху (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Не погоджуючись з вищезазначеною оскаржуваною постановою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факти вчинення правопорушення позивачем, а саме: посадовою особою ОСОБА_3 допущено порушення правил норм та стандартів, щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на ділянці дороги та не вжито всіх можливих заходів до усунення перешкод.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КупАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 140 КупАП ремонт і утримання автомобільних доріг є обов'язковим для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів, встановлюють визначене коло обов'язків власників зазначених дорожніх об'єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, користувачів дорожніх об'єктів та спеціалізованих служб організації дорожнього руху. Суб'єктом вказаного правопорушення є посадові особи.

У відповідності до ст. 14 КупАП, посадові особи несуть відповідальність лише за порушення тих правил, забезпечення виконання яких входить до їх посадових обов'язків.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що згідно постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення вбачається, що Інспектором притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки перебуваючи на посаді начальника філії Уманська ДЕД, останній не вжив заходів щодо снігоочищення вулиць і доріг населених пунктів після закінчення снігопаду або завірюхи повинні провадитись у визначені терміни, чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг п. 3.1.16 ДСТУ 3587-97 та пп.1.5 Правил дорожнього руху.

Зазначене підтверджується Рапортом Інспектора ВБДР УПП в Черкаській області лейтенанта поліції Бегеби В.А. від 20.01.2018 року, Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 10.01.2018 року, копіями фотокарток, які містяться в матеріалах справи та досліджені колегією суддів в повному обсязі (а.с.18-24).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

На виконання вимог чинного законодавства, зокрема, вищезазначених правових положень та постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року, Інспектором Бегебою В.А. надано належні докази вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що Інспектор Бегеба В.А., під час винесення оскаржуваної постанови, діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, в зв'язку з цим, на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді 1020 грн. штрафу.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 26.12.2018.