Справа № 804/4092/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/4092/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року (головуючий суддя Букіна Л.Є.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до 1) Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області,

2) Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області,

3) Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області,

4) Державної казначейської служби України

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області (далі Відповідач-1), Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (далі Відповідач-2), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (Відповідач-3), Державної казначейської служби України (Відповідач-4), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправною відповідь Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області №4.21 Ф-5 від 13.02.2018 року на заяву ОСОБА_1 за вхідним №Ф-5 від 11.01.2018 року;

- зобов'язати начальника Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області надати відповідь ОСОБА_1 на його заяву за вхідним №Ф-5 від 11.01.2018 року відповідно вимогам ОСОБА_2 України «Про звернення громадян»;

- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 7000 грн. моральної шкоди, викликаної протиправними діями Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області при розгляді звернення ОСОБА_1

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що вважає протиправною надану Відповідачем-1 відповідь від 13.02.2018 року № 4.21 Ф-5 за результатами розгляду звернення Позивача із заявою про складання протоколу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_3 за завідомо не правдивий виклик поліції за телефоном « 102» 05.09.2017 року. На думку Позивача, відповідь Відповідача-1 суперечить статті 15 ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» і не відповідає вимогам Конституції України, оскільки не містить мотивів відмови у складанні такого протоколу та не містить порядку оскарження прийнятого рішення. Більш того, така відповідь підписана невстановленою особою, а відомості, що викладені у ній (відповіді) є надуманими і суперечать приписам КУпАП, які не передбачають звільнення порушника від адміністративної відповідальності шляхом проведення профілактичної бесіди виховного характеру. З огляду на викладене просив задовольнити позовні вимоги і стягнути на його користь моральну шкоду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у справі №804/4092/18 в задоволенні адміністративного ОСОБА_1 до Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - відмовлено (а.с. 178-180).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що надаючи Позивачу відповідь від 13.02.2018 року № 4.21 Ф-5 у порядку ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» Відповідач-1 діяв у спосіб, що передбачений чинним законодавством, при цьому така відповідь за своєю суттю не може кваліфікуватися як рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1, оскільки висвітлені у ній питання не стосувались та не зачіпали права і сподоби саме Позивача.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 190-193).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що суд першої інстанції не врахував те, що відповідь на заяву Позивача не відповідає вимогам ч. 4 ст. 15 ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» та порушує законні права та інтереси ОСОБА_1

Відповідачем-1 - Індустріальним відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування відзиву зазначено про те, що керівництвом Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області повно і всебічно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 10.01.2018 року за вх. №Ф-5 від 11.01.2018 року, зокрема, начальником відділення поліції ОСОБА_4 на особистому прийомі розяснено Позивачу, що відсутні правові підстави складання протоколу відносно ОСОБА_3 за ст. 183 КУпАП, у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього.

Відповідачем-2 - Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив обґрунтовано тим, що Головне управління Національної поліції у Дніпропетровській області та Індустріальне відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 та надання відповіді останньому діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством.

Відповідачем-4 - Державною казначейською службою України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з огляду на те, що Позивач не приводить жодних доказів причинного звязку між діями посадових осіб Індустріального відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області та погіршенням здоровя Позивача.

Відповідач-1, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

За таких обставин, з урахуванням думки представників зявившихся учасників справи, кожного окремо, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника Відповідача-1.

В судовому засіданні Позивач та його представник, кожен окремо, вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представники Відповідача-2, Відповідача-3 та Відповідача-4, кожен окремо, проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши пояснення Позивача та представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.09.2017 року на телефону лінію « 102» ГУНП надійшло повідомлення від ОСОБА_3 щодо сварки з сусідами будинку №86 по вулиці Калиновій у місті Дніпрі.

Відповідно до електронного рапорту інспектора роти №4 батальйону №3 УПП м. Дніпро від 05.09.2017 року встановлено, що у заявника (ОСОБА_3В.) виник конфлікт з сусідкою стосовно незаконно встановленої кладової у підїзді будинку №86 по вулиці Калиновій у місті Дніпрі.

Листом від 28.09.2017 року № 45.2/5371 Відповідач-1 повідомив ОСОБА_3, що його усне повідомлення від 05.09.2017 року розглянуто в порядку ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» та рапортом по спрощеній схемі списано до справи №20699 від 05.09.2017 року.

10.01.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Відповідача-1 із заявою про адміністративне правопорушення, в якій просив скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за завідомо не правдивий виклик поліції за телефоном « 102» 05.09.2017 року, а також забезпечити йому особистий прийом.

15.01.2018 року ОСОБА_1 на особистому прийомі при начальникові Індустріального відділення поліції розяснено про відсутність у діях ОСОБА_3 ознак правопорушення, санкція за яке передбачена ст. 183 КУпАП, а також надана відповідь за вих. 45.2/174, в якій зазначено, що в ході розгляду матеріалів начальником Індустріального ВП ознак кримінального правопорушення виявлено не було, у звязку з чим, такий матеріал у подальшому буде розглядається згідно ОСОБА_2 України «Про звернення громадян». Також зазначено, що за його зверненням визначено виконавця і ним проводиться відповідна перевірка.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що дільничним офіцером поліції сектору превенції Індустріального ВП ОСОБА_5 відібрано пояснення у мешканців будинку №86 по вулиці Калиновій у місті Дніпрі, зокрема: у ОСОБА_6, ОСОБА_3 і ОСОБА_7, з яких вбачається, що повідомлення ОСОБА_3 на лінію « 102» викликано спором між сусідами: гр. ОСОБА_8 (співмешканка гр. ОСОБА_3В.) і гр. ОСОБА_9 (дружина Позивача) щодо законності побудови міжповерхової перегородки у будинку № 86 по вул. Калинова, м. Дніпро. Також зясовано, що гр. ОСОБА_8 є позивачем у цивільній справі до гр. ОСОБА_9 щодо законності такої побудови.

Судом також встановлено, що дільничний офіцер поліції сектору превенції Індустріального ВП ОСОБА_5 рапортом доповів начальнику Індустріального ВП про встановлені у ході перевірки обставини, відповідно до яких ОСОБА_3 здійснював виклик через оператора « 102» не з приводу конфлікту, а з приводу незаконної міжповерхової побудови, оскільки про виклик попросила його співмешканка ОСОБА_7, яка, у свою чергу, є позивачем у цивільній справі до гр. ОСОБА_9 щодо законності такої побудови.

За результатами проведеної перевірки Позивачу надана відповідь від 13.02.2018 року №45.2/ф-5, яка підписана заступником начальника Індустріального ВП Дніпровського ВП ГУНП ОСОБА_10, відповідно до якої позивача повідомлено, що правовідносини між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 є приватно правовими і повинні розглядатися у судовому порядку, а також зазначено, що з ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду виховного характеру і розяснено порядок притягнення до відповідальності згідно чинного законодавства України.

Визнання протиправною відповіді Відповідача-1 на заяву ОСОБА_1 та зобовязання вчинити певні дії є предметом судового розгляду у даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV; Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X; ОСОБА_2 України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII; ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Надаючи оцінку діям субєкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. ст. 8 ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як вбачається з вимог ст. 183 КУпАП, завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, міліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. санкція, визначена статтею 183 КУпАП застосовуються до правопорушників, дії яких характеризується наявністю прямого умислу та спрямовані на зрив нормальної роботи необхідних для суспільства служб.

У відповідності до ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що дільничним офіцером поліції сектору превенції Індустріального ВП ОСОБА_5 проведено перевірку фактів з приводу викладених позивачем обставин у зверненні від 10.01.2018 року та встановлено, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, санкція за яке передбачена статтею 183 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, у звязку з тим, що у діях ОСОБА_3, під час судового розгляду справи, не виявлено прямого умислу щодо вчинення правопорушення, а його повідомлення на лінію « 102» не було спрямовано на зрив нормальної роботи служби поліції. Надана ним інформація у повідомленні з приводу конфлікту співмешканців будинку № 86 по вул. Калинова у м. Дніпро щодо побудови перегородки між 7 та 8 поверхами у такому будинку є правдивою і не заперечується позивачем.

Вказані обставини підтверджуються також ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 16.11.2017 року, якою відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_1, третя особа голова житлово-будівельного кооперативу № 131 «Уютний» ОСОБА_6 про усунення перешкод користування міжповерховою площадкою багатоквартирного будинку.

При цьому, посилання Позивача, що ОСОБА_11 не є членом житлово-будівельного кооперативу № 131 «Уютний» і не має право отримувати відповідь за результатами його звернення на лінію « 102» є необґрунтованими, оскільки Конституцією України кожному гарантовано право особисто звертатися до органів державної влади та направляти індивідуальні чи колективні звернення.

Твердження ОСОБА_1 стосовно того, що КУпАП не передбачає адміністративного стягнення у вигляді проведення профілактичної бесіди колегія суддів також вважає незмістовними, оскільки працівники національної поліції у своїй діяльності керуються, у тому числі ОСОБА_2 України «Про Національну поліцію» відповідно до якого, на поліцію покладено обовязок здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Варто зазначити, що складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за заявою громадянина є правом, а не є беззаперечним обовязком працівників поліції. При цьому, предметом спору не є питання допущення працівниками поліції бездіяльності щодо не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Стосовно посилань Позивача на те, що відповідь Відповідача-1 від 13.02.2018 року № 4.21 Ф-5 не відповідає приписам ст. 15 ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» вказують, що звернення громадян, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду тим органом чи посадовою особою органу, до якого подано звернення та до повноважень якого входять питання, порушені у зверненні, зазвичай протягом одного місяця, з обов'язковим повідомленням громадянина про результати розгляду; при цьому орган або посадова особа зобов'язані об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти звернену до них заяву та надати обґрунтовану відповідь за результатами її розгляду.

Проаналізувавши зміст оскарженої Позивачем відповіді, колегія суддів зазначає, що така відповідь, за своєю суттю, не може кваліфікуватися як рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1, оскільки висвітлені у ній питання не стосувались та не зачіпали права і сподоби саме Позивача.

При цьому в наданій відповіді Відповідачем-1 повно і всебічно досліджені факти, що зазначені позивачем у заяві та таким фактам дана належна оцінка.

Однак, зважаючи на те, що така відповідь не є рішенням про відмову у задоволенні вимог заявника, підстави для зазначення у ній порядку її оскарження відсутні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що надаючи Позивачу відповідь від 13.02.2018 року №4.21 Ф-5 у порядку ОСОБА_2 України «Про звернення громадян» Відповідач-1 діяв у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_12 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 24 вересня 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у справі №804/4092/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 26 грудня 2018 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова