Справа № 640/20001/18
Суддя: Губська Олена Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губської О.А.

суддів: Беспалова О.О., Ключковича В.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача - Чміль А.А.,

представника відповідача - Федоренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року у справі за заявою Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою (поданням) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року заяву Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до ТОВ «ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків задоволено. Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ «ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ», застосованого рішенням начальника Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 28.11.2018 № 111777.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з чим просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою заяву Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до ТОВ "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - залишити без розгляду.

Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт вказує на те, що наказ про проведення перевірки видано контролюючим органом (позивачем) без дотримання вимог, встановлених пунктами 77.1, 77.2 статті 77 Податкового кодексу України та Порядком формування плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків від 02 червня 2015 року №524. Крім того, наказ є протиправним, як такий, що було надіслано з порушенням строків, передбачених абзацом 2 п.77.4 ст.74 Податкового кодексу України, підстави проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства, вказані в наказі, не відповідають вимогам п.77.1 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим ТОВ "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" 28 листопада 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва подано позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС м. Києві ДФС України від 16.11.2018 №16910 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" (адміністративна справа №640/19943/18). Враховуюче викладене, апелянт вважає, що законні підстави для проведення перевірки та допуску посадових осіб контролюючого органу на перевірку були відсутні, у зв'язку з чим, відповідно до ст.94 Податкового кодексу України підстави для арешту майна платника податків відсутні. Крім того, відповідач вважає, що ГУ ДФС м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків з пропуском строку, встановленого ч.2 чт.283 КАС України.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

У судовому засіданні 26 грудня 2018 року представник відповідача апеляційну скаргу підтримала. Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 16.11.2018 № 16910, відповідно до п. п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України призначено проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства в період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.09.2018.

З метою вручення копії вказаного наказу та ознайомлення з направленням від 27.11.2018 № 1890/26-15-14-02-01 про проведення перевірки, 27.11.2018 здійснено вихід на податкову адресу ТОВ «ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ», а саме: 04211, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд.2-д, кв. 707.

Прибувши на місце за вищевказаною адресою, після отримання копії наказу від 16.11.2018 № 16910, генеральним директором Ясківцем О.М. було відмовлено у допуску посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до проведення документальної планової виїзної перевірки, з огляду на що складено акт відмови від допуску до перевірки від 27.11.2018.

На виконання вимог податкового законодавства, керівником Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято рішення про застосування адміністративного арешту, яке надіслано на адресу відповідача рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення.

Ураховуючи вищевикладене та зважаючи на приписи ПК України, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що товариство відмовилось від проведення документальної планової виїзної перевірки, про що свідчить акт про відмову в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки, у зв'язку з чим, у податкового органу була правова підстава, передбачена приписами ПК України, для застосування арешту майна.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, доводам апеляційної скарги, виходячи з наявних у справі матеріалів, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За визначенням підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до приписів ст. 77 ПК України, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Як вбачається з матеріалів справи, документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ» призначена у зв'язку з планом-графіком перевірки на 2018 рік.

Пунктом 81.1 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

У свою чергу, пунктом 81.2 статті 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків. Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

Матеріалами справи, а саме актом відмови від допуску до перевірки від 27.11.2018, підтверджено, що ТОВ "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" було відмовлено у допуску посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до проведення документальної планової виїзної перевірки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не погоджуючись з призначенням спірної перевірки, оскаржив в судовому порядку наказ ГУ ДФС м. Києві ДФС України від 16.11.2018 №16910 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ".

На підтвердження вказаного, відповідач надав до суду позовну заяву, подану ним 28.11.2018 до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС м. Києві ДФС України від 16.11.2018 №16910 про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ".

Підставою для звернення до суду з позовом стала незгода з правомірністю та обґрунтованістю вказаного акта індивідуальної дії.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів зазначає, що суб'єкт перевірки оскаржує правомірність призначення податковим органом перевірки, не допуск до якої став підставою для звернення заявника до суду з відповідною заявою.

Згідно п. 94.1. ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п.п. 94.2.3. п. 94.2. ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Приписами п.94.6. ст. 94 Податкового кодексу України передбачено, що керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Як встановлено п. 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків здійснюється за заявою органів доходів і зборів.

Згідно з ч. 2 ст. 283 КАС України заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 283 КАС України розгляд такої заяви можливий за умови, що із поданих до суду матеріалів не вбачається спору про право.

Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою виникнення обставин для внесення відповідного подання.

При цьому КАС України не містить переліку будь-яких критеріїв такої незгоди як підстави для висновку про існування спору про право, а отже у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору.

Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об'єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Так, за висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 808/1601/17 та від 15 серпня 2018 року у справі № 804/1453/17, факт оскарження в судовому порядку наказу, за яким працівників контролюючого органу не було допущено до проведення перевірки, що зумовило виникнення передумов для звернення з поданням у справі, підтверджує наявність спору про право в цих правовідносинах у розумінні п. 2 ч. 5 ст. 183-3 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з поданням).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку суб'єкт перевірки заперечує законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування умовного адміністративного арешту.

Оскарження відповідачем наказу про проведення документальної перевірки є способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права, зумовленого наслідками такого контрольного заходу.

Відтак, незгода платника із проведенням перевірки (оскарження в судовому порядку наказу про проведення документальної перевірки) підтверджує існування спору про право в цих правовідносинах.

Аналогічна правова позиція також міститься в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 по справі № №820/3469/17 (адміністративне провадження №К/9901/39712/18).

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що наявність спору про право унеможливлює розгляд і вирішення даної заяви в порядку, визначеному статтею 283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року у справі за заявою Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за заявою Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІНТ ІНЖІНІРІНГ" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяО.О. Беспалов

СуддяВ.Ю. Ключкович

Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року.