Справа № 808/1149/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

10 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/1149/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року в адміністративній справі №808/1149/18 (головуючий суддя у 1 інстанції Татаринов Д.В., повний текст рішення складено 21 червня 2018 року)

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не включення до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 185870,99 грн. по поточному рахунку №6601;

- зобовязати відповідача включити інформацію про позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до цього Фонду додаткову інформацію про позивача, який має право на відшкодування коштів в розмірі 185870,99 грн. по поточному №6601, для внесення даних щодо нього до Загального Реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на його імя відкритий поточний рахунок №6601 на підставі договору банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» у ПАТ «Банк Михайлівський» з вкладом в гривнях в сумі 250870,99 грн. На час звернення до суду з даним позовом неотриманою є сума в розмірі 185870,99 грн. При зверненні до банка-агента Фонду позивач дізнався, що його не включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду по сумі залишку коштів на рахунку, оскільки такі кошти були переведені на рахунок позивача за договором, укладеним з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», який в силу положень ст.215 Цивільного кодексу України та п.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемним правочином, а відповідно у позивача не виникло права на перераховані грошові кошти.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду 21 червня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, щодо не включення до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 185870,99 грн. по поточному рахунку №6601;

Зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 включити інформацію про ОСОБА_1 до Переліку рахунків, за якими вкладники ПАТ «Банк Михайлівський» мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подати до цього Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1, який має право на відшкодування коштів у розмірі 185870,99 грн. по поточному №6601, для внесення даних щодо нього до Загального Реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погодившись з рішеннями суду першої інстанції, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зявування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення таприйняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що протягом всього часу дії процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію вчинялись дії по перевірці правочинів, передбачені законодавством та визначені підзаконними нормативними актами. Отже, протиправної бездіяльності відповідача допущено не було, що підтверджується здійсненими ним діями та фактичними обставинами справи. Вказує на те, що кошти позивача були залучені фінансовою компанією, як позику з подальшим поверненням їх на рахунонок позичкодавця, отже позивач не є вкладником проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайліський» не мають відношення до вкладу, позивач не є вкладником в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Договори позивача від 13.05.2016 року, укладені з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», є двосторонніми, а кошти, що вносилися за цими договорами по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону №4452-VI, отже гарантії Закону №4452-VI не поширюються на ситуацію позивача. Зараховані 19.05.2016 року на рахунок позивача на підставі нікчемності правочину, не підлягають виплаті у звязку з тим, що платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів позивача не має жодного відношення до банківського вкладу, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Таким чином, Закон №1736-VIII не надає можливості відповідачу включити позивача до переліку вкладників за договором позики і підтверджує законність дій Уповноваженої особи та невірне трактування судом норм внесених змін до Закону, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, жодних клопотань чи заяв від позивача та відповідача до суду не надходило, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний» №980-014-000002761 від 16 лютого 2016 року, за умовами якого ПАТ «Банк Михайлівський» по ініціативі позивача відкриває останньому поточний рахунок №6601 в гривні для зберігання грошей позивача і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства, умов цього Договору та розпоряджень позивача, а позивач зобовязується оплачувати послуги ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с. 19).

13 травня 2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договори №980-014-000238942 та №980-014-000238944 «Капітал+» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), згідно з яким позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти у розмірі 150000,00 грн. і 100000,00 грн., відповідно, на строк не більше 182 дні, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зобовязується повернути кошти позивачу та виплатити проценти у порядку та на умовах, встановлених цим Договором.

На підставі заяви на видачу готівки від 20 травня 2016 року №5038502 позивачем отримано частину готівки з поточного рахунку в розмірі 65000,00 грн., що не заперечується сторонами (а.с. 17).

Згідно з довідкою ПАТ «Банк Михайлівський» про стан рахунку від 18 серпня 2016 року №ЗГ-ЕП/437, 19 травня 2016 року на поточний рахунок позивача надійшли кошти від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в розмірі 348,40 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-014-000239064 від 13.05.2016 року» та в розмірі 100000,00 грн., з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-014-000239064 від 13.05.2016 року»; в розмірі 522,59 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-014-000239062 від 13.05.2016 року» та в розмірі 150000,00 грн., з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-014-000239062 від 13.05.2016 року». Також зазначено і про видачу готівки з поточного рахунку 65000,00 грн. за вкладами фізичних осіб (а.с. 16).

У зазначеній довідці ПАТ «Банк Михайлівський» від 18 серпня 2016 року про стан рахунку позивача зазначено, що зарахування коштів на його рахунок є нікчемним правочином.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №4/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

За даними рішеннями розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23.05.2016 року до 22.07.2016 року включно.

Уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_4.

Рішенням Правління Національного банку України №124-рш від 12.07.2016 року оголошено відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

На підставі Рішення НБУ №124-рш виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів прийнятого Рішення №1213 від 17.07.2016 року, відповідно до якого з 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

Рішенням №1702 від 1 вересня 2016 року виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», на ОСОБА_2 з 5 вересня 2016 року.

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №265 від 24.01.2017 року: відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 з 25.01.2017 року, делеговано ОСОБА_2 повноваження ліквідатора, визначені Законом, зокрема ст.ст.37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписанням всіх договорів, повязаних з реалізацією банківських активів банку, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку та повноважень визначених пп.4, 5, 6 та 8 ч.2 ст.37, п.4 ч.1 ст.48 Закону з 25.01.2017 року; з 09 лютого 2018 року призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 та делеговано йому повноваження ліквідатора Банку, визначені пп.4, 5, 6 та 8 ч.2 ст.37, п.4 ч.1 ст.48 Закону, а саме організація правової роботи, проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз діяльності Банку, представництво Банку в органах державної влади, в межах повноважень визначених цим рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що для перевірки правочинів наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 від 24.05.2016 року №27/1 «Про створення комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлених правочинів (у тому числі договорів).

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 «Щодо діяльності комісії по перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» від 13.07.2016 року №2 продовжено строк перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними протягом процедури ліквідації на строк 6 місяців з дня початку ліквідаційної процедури ПАТ «Банк Михайлівський».

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 від 01.06.2016 року №42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», Комісією по перевірці правочинів затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, викладені Комісією в Акті №2 від 01.06.2016 року.

Висновками Комісії встановлено, що виконуючи 19.05.2016 року платіжні документи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі ,74 грн., Банк здійснив операції з порушенням вимог законодавства, що призвели до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, що є ознакою нікчемності правочину згідно положень п.п.7-9 ч.3 ст.38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

До цих правочинів відповідач відносить також правочин за участю позивача, що підтверджено ним у наданих до суду письмових запереченнях та апеляційній скарзі.

З матеріалів справи вбачається, що з метою отримання свого вкладу позивач надіслав відповідачу лист від 12 лютого 2018 року про включення його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Листом від 20 лютого 2018 року № ЗГ1(К)/860 відповідач повідомив позивача, що що його заява не містить повного пакету необхідних документів, у звязку з чим її розгляд по суті на даний час неможливий.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі по тексту - Закон № 4452).

Відповідно до п.15 ч.1 ст.2 Закону №4452 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) система гарантування вкладів фізичних осіб являє собою сукупність відносин, що регулюються цим Законом, субєктами яких є Фонд, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, банки та вкладники.

Згідно з п.4 ч.1 ст.2 Закону №4452 вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

З огляду на приписи вищевикладеної норми, позивач є вкладником ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки ним укладено з Банком договір банківського рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №4452 Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.4 Закону №4452 основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, серед іншого, такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За приписами частини 1 статті 26 Закону №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону №4452 (в редакції чинній на момент початку процедури виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації) вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач, будучи вкладником ПАТ «Банк Михайлівський», після прийняття Правлінням Національного банку України постанови «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківського рахунку укладеного з Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування.

Частиною 4 ст.26 Закону №4452 передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на предявника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є повязаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобовязань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

До матеріалів справи не надано доказів того, що кошти за вкладом позивача підпадають під визначений перелік.

За правилами ч.ч.1-3 ст.27 Закону №4452 (в редакції чинній на момент початку процедури виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації) Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Відповідно до ч.5 ст.27 Закону №4452 протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.27 Закону №4452 (в редакції чинній на момент відкликання банківської ліцензії ПАТ «Банк Михайлівський» та запровадження процедури ліквідації банку) Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» , або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

З вищевикладених норм права колегія суддів дійшла висновку, що з моменту отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», відповідач був зобовязаний сформувати повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з зазначенням рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами, включивши до нього позивача, як вкладника ПАТ «Банк Михайлівський», та визначити суми, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону №4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина 3 статті 38 Закону №4452 визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

За правилами статті 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину, яка полягає у тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальне поняття недійсності правочину встановлено ст.215 Цивільного кодексу України, відповідно до змісту частин 2 та 3 якої недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що Уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення нікчемних, однак дане право не є абсолютним, а кореспондується з обовязком встановити перед прийняттям рішення обставин, з якими закон повязує нікчемність правочину. Тобто, саме по собі твердження про нікчемність правочинів є недостатнім для визнання їх такими, оскільки у даному випадку воно нівелюється протилежним твердженням вкладників про дійсність вкладів.

Відтак, якщо Уповноважена особа Фонду вважає правочин нікчемним, вона зобовязана навести відповідне обґрунтування з посиланням на передбачені ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстави визнання правочину нікчемним.

З матеріалів справи встановлено, що в обґрунтування твердження про нікчемність правочину з переказу ТОВ «Інвестиціно-розрахунковий центр» на розрахунковий рахунок позивача грошових коштів, став висновок відповідача про те, що на момент здійснення транзакції ТОВ «Інвестиціно-розрахунковий центр» не мало достатнього залишку власних коштів для проведення розрахунків за договорами, укладеними з позивачем.

На думку відповідача, вказане свідчить про безпідставне та в порушення вимог чинного законодавства України зарахування на рахунок позивача грошових коштів, що належать ПАТ «Банк Михайлівський».

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

З наявної в матеріалах справи довідки про стан рахунку позивача вбачається, що 19 травня 2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зі свого рахунку №5802, який відкрито в ПАТ «Банк Михайлівський», на рахунок позивача №6601, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», здійснив перерахунок коштів з призначенням платежу: повернення коштів згідно з договорами від 13.05.2016 року, які укладено між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», а також сплата процентів за цими договорами.

Таким чином, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19 травня 2016 року відповідним платіжним дорученням зі свого розрахункового рахунку ініціювало переказ коштів на повернення позики та сплату процентів позивачу на підставі відповідних договорів, укладених між ними.

На підставі системного аналізу приписів статті 38 Закону №4452, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів), укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, договори «Капітал+» були укладені між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах вказаних договорів.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахункові документи ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобовязань за договором банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед позивачем, забезпечуючи рух коштів від ініціатора ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» до отримувачів переказу, тобто позивача.

Також договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів були правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Також, за умовами договорів «Капітал+», укладених між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем, передбачена можливість дострокового повернення коштів.

Слід зазначити, що відповідно до п.7.17 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 за №346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за №1590/21902, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Національний банк, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення, не припинив здійснення ризикової діяльності в установлений строк чи в діяльності банку установлено новий факт здійснення ризикової діяльності відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу I цього Положення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про: - продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій; - застосування до банку інших заходів впливу.

Таким чином, негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, тому позивач не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача.

Таким чином, Уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому така бездіяльність відповідача суперечить приписам чинного законодавства та є протиправною.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобовязання відповідача включити ОСОБА_1 із сумою 185870,99 грн. до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 9 серпня 2012 року №14 (далі Положення №14), в редакції чинній з 05.07.2016 року, Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення; 3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (далі - Перелік), формується за структурою, визначеною додатком 4 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Згідно із пунктами 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Положення Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду. Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом. Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України вадміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, належним чином не доведено правомірність своєї бездіяльності щодо не включення повної інформації до списку (переліку) рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно гарантованої суми належної до виплати позивачу, а також не доведено нікчемність договорів, укладених між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року в адміністративній справі №808/1149/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя В.А. Шальєва