Справа № 753/17834/18
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/446/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2018 р.суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_2 до капрала поліції 3 батальйону 1 роти УПП у м. Києві Косухи Марії Віталіївни про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову, винесену капралом поліції 3 батальйону 1 роти УПП у м. Києві Косухою М.В. від 11.09.2018 серії ЕАВ № 590708.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що відповідачем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 590708, відповідно до якої, позивач нібито, керуючи транспортним засобом марки «Тойота», д.н.з НОМЕР_1, здійснив перетин подвійної суцільної горизонтальної лінії дорожньої розмітки, за що його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Позивач вважає, що встановлені відповідачем у оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення ним вимог ПДР України не відповідають дійсності. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів. Вважає, що постанова винесена незаконно, упереджено, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, відповідачу було встановлено строк в п'ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 590708 від 11.09.2018, яка міститься в матеріалах справи, позивач 11.09.2018 об 11 год. 01 хв., керуючи транспортним засобом в м. Києві, пров. Червоноармійський, 6 перетнув подвійну суцільну горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Під час перегляду відеозапису, що наданий позивачем, судом встановлено, що останній зупинившись на вимогу представника поліції, відмовився у встановленому законом порядку надати документи для перевірки, поводив себе некоректно. При цьому, поліцейський повідомив, що позивач перетнув подвійну горизонтальну лінію дорожньої розмітки, на що останній пояснив службовій особі, що рухався з дотриманням Правил дорожнього руху, однак через те, що дорожня розмітка не була взагалі помітна, він не міг ідентифікувати її як дорожню розмітку, а відтак йому нічого не заважало повернути ліворуч. Відеозаписом самого факту правопорушення не зафіксовано, хоча позивач не спростовує, що він повертав ліворуч, а лише посилається на те, що дорожня розмітка не відповідала вимогам ДСТУ 2587-2010 щодо коефіцієнту яскравості та світлоповернення, а том він не побачив, що перетнув подвійну суцільну горизонтальну лінію. При цьому твердження позивача про те, що перетин ним подвійної суцільної лінії розмітки через невідповідність її вимогам, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи, зокрема з наданого відеозапису. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів відсутності події адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 підрозділу 1 «Горизонтальна розмітка» розділу 34 «;Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України, горизонтальна розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Згідно п. 4 підрозділу 1 «Горизонтальна розмітка» розділу 34 «;Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України, лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 122 КУпАП, штраф може бути накладений за (…) порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини (…).

А відтак, твердження позивача, викладені в позовній заяві, як підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 590708 від 11.09.2018, щодо незаконного притягнення його відповідачем до адміністративної відповідальності є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із ч. 1 статті 7 цього закону визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 цього закону визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Крім того, суд не погоджується з посиланням позивача про те, що інспектор незаконно розглянув справу на місці зупинки, оскільки змінами до ст. 258 КУпАП, надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення. Таким чином, з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та враховуючи положення Інструкції № 1395, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, тому посилання позивача щодо процедури розгляду справи спростовані.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем дотримані вимоги ст.ст. 251, 254, 256, 276,280 КУпАП та правильно застосовано до позивача стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП, тому оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 9, 10, 11, 19, 20, 78, 94,2 11, 217, 229, 241, 242, 245, 246, 286, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень КАС України, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_2 до капрала поліції 3 батальйону 1 роти УПП у м. Києві Косухи Марії Віталіївни про скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: