Справа № 2540/2619/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2619/18 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді Лічевецького І.О., суддів Мельничука В.П., Земляної Г.В., при секретарі Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника відділу-начальника відділення інженерного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) підполковника Данилюка А.І. від 29.05.2018 про ненадання водію групи інженерних машин відділення інженерного забезпечення інженерно-технічного відділу 105 прикордонного загону старшому солдату ОСОБА_1 додаткової відпустки зі збереженням заробітної плати на чотирнадцять календарних днів;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) усунути допущені порушення прав ОСОБА_1 , а також надати водію групи інженерних машин відділення інженерного забезпечення інженерно-технічного відділу 105 прикордонного загону старшому солдату ОСОБА_1 додаткову відпустку зі збереженням заробітної плати на чотирнадцять календарних днів.

У судовому засіданні 26.09.2018 представником відповідача заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, проти якого позивач заперечував та просив надати час для подання заяви про поновлення строку звернення до суду і доказів на підтвердження вищевказаної обставини, у зв`язку з чим у даній справі оголошено перерву до 09.10.2018 11:00 год. для надання можливості позивачу подати заяву про поновлення строку звернення до суду і доказів на підтвердження вказаної обставини.

27.09.2018 позивач звернувся із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Клопотання вмотивоване тим, що рішення про відмову у наданні додаткової відпустки зі збереженням заробітної плати, оформлене проставленням 29.05.2018 резолюції на рапорті позивача про надання відпустки, доведено до його відома усно у той же день, 29.05.2018, про що останній поставив свій підпис на зворотній стороні рапорту. Не погоджуючись з відмовою, позивач 06.06.2018 звернувся до відповідача із заявою про надання копії рапорту про надання додаткової відпустки зі збереженням заробітної плати та просив надіслати його за адресою місця проживання позивача. Копію рапорту отримав 22.06.2018 та 12.07.2018 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року адміністративний позов залишено без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду на підставі частини 5 ст. 122 КАС України.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення.

Зокрема, скаржник стверджує, що у даній ситуації мав застосувати шестимісячний строк звернення до суду.

ОСОБА_1 також зазначає, що окружним адміністративним судом не було з`ясовано, чи діяв підполковник ОСОБА_2 при прийнятті спірного рішення в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на три роки з 15 жовтня 2017 року по 14 жовтня 2020 року.

29.05.2018 року позивачем подано рапорт про надання додаткової відпустки, за результатом розгляду якого йому надано відповідь про те, що підстав для надання йому додаткових відпусток немає.

Відповідно до частини 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо, зокрема проходження громадянами публічної служби встановлюється місячний строк.

Приймаючи до уваги, що згідно власноручно вчиненому ОСОБА_1 запису на зворотному боці рапорту із відмовою у надання відпустки він ознайомився 29.05.2018 р., а адміністративний позов подано лише 12.07.2018 р., слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про пропущення позивачем встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України строку звернення до суду.

Помилковим є посилання скаржника на те, що до спірних правовідносин підлягає застосування шестимісячний строк звернення до суду.

За змістом частини 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (надалі за текстом «Закон № 2232-ХІІ») видами військової служби в України є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з частиною першою ст. 19 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1 перебував на військовій, тобто публічній службі, а отже, судом першої інстанції у даній справі обгрунтовано застосовано частину 5 ст. 122 КАС України.

Також позивач в апеляційній скарзі зазначає, що він не міг вчасно звернутися до суду, оскільки складання позову, сплата судового збору та участь в судових засіданнях була неможлива за станом здоров`я, тому як з 21.05.2018 року перебував на лікарняному на невизначений термін.

Проте, як вбачається з доданої до апеляційної скарги Довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу №39, позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 21.05.2018 по 30.05.2018 року.

Крім того, в довідці зазначено, що позивач має приступити до виконання службових обов`язків з 31.05.2018 року.

До позовної заяви додано копію рапорту від 29.05.2018 року, з якого вбачається, що після надання відповіді, у цей же день позивач особисто вчинив на ній підпис.

Таким чином, з 29.05.2018 р. позивач знав про існування спірного рішення, проте, звернувся до суду лише 12 липня 2018 року, тобто з пропущенням встановленого частиною 5 ст. 122 КАС України строку для звернення до адміністративного суду.

Твердження позивача про те, що йому не було надано копію оскаржуваного рішення і він не був обізнаний щодо підстав його прийняття, обгрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки строк звернення до суду, повинен обчислюватись з часу фактичного порушення прав у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, відмова у наданні відпустки вмотивована посиланням на норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 р. № 2011-XII.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Статтею 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а посилання скаржника на те, що судом не було з`ясовано, чи діяв підполковник ОСОБА_2 при прийнятті спірного рішення в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є помилковим.

Зазначені обставини підлягають з`ясуванню при розгляді справи по суті, а не при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 27 грудня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя Г.В.Земляна