Справа № 523/478/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 523/478/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

12.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення №445 (Пр. № 93) від 26.01.2017 року про утримання надміру виплачених сум пенсій; зобов'язати відповідача в термін до 30 діб з моменту ухвалення рішення здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням щомісячної індексації втрачених доходів, у зв'язку із не виплатою пенсій у повному обсязі з вини відповідача, на час набрання рішенням суду законної сили; стягнути з відповідача суму недоотриманих доходів за період з лютого по жовтень 2017 року шляхом переведення коштів з рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на розрахунковий рахунок позивача в Ощадному банку протягом 10 діб з моменту проведення перерахунку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення №445 (Пр. № 93) від 26.01.2017 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про утримання частини призначеної позивачу пенсії з 01.02.2017 року; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії з урахуванням щомісячної у період з лютого по жовтень 2017 року індексації втрачених доходів, у зв'язку із не виплатою пенсій у повному обсязі з вини відповідача; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 30.07.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на не повне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, а також на не правильне застосування до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що на позивача, як на особу, якому призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», поширюється дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами, які працюють на посадах державних службовців. Однак, виплата пенсії не була призупинена, оскільки інформація про працевлаштування позивача не була подана Головному управлінню, а тому прийнято рішення № 445 від 06.01.2017 про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.2018 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

20.09.2018 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 2 статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно абзацу 4 статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, яким статтю 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку)».

Аналогічні приписи містяться у статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Отже, з 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2016 року в справі № 21-948а16.

Як встановлено колегією суддів з квітня 2014 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

З вересня 2014 року до 06 листопада 2015 року ОСОБА_2 працював на посаді державного службовця в управлінні карного розшуку ГУМВС України в Одеській області і продовжував отримувати пенсію.

З 07.11.2015 року у зв'язку з реформуванням органів внутрішніх справ України та створенням Національної поліції переведено на посаду державного службовця в управлінні карного розшуку ГУНП в Одеській області, тобто саме з вказаної дати ОСОБА_2 призначений на посаду державного службовця на умовах, визначених Законом України «Про державну службу».

Таким чином, колегія суддів зазначає, що в оскаржуваний період (з 07 листопада 2015 року по 28 грудня 2015 року) ОСОБА_2 втратив право на отримання пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки він набув статусу працюючого пенсіонера на умовах, визначених Законом України «Про державну службу». В цей період йому мала нараховуватися пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», як цього вимагали положення частини першої статті 54 Закону України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Що стосується прийняття рішення про повернення надміру виплачених за вказаний період сум пенсії шляхом відрахування, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно з частиною першої якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Вказаними нормами встановлено, що у разі невиконання пенсіонером обов'язку, встановленого частиною першою статті 102 Закону «Про пенсійне забезпечення», останній зобов'язаний повернути неправомірно отримані кошти на підставі рішення територіального органу Пенсійного фонду.

Підставою для повернення надміру виплачених коштів, стало неповідомлення ОСОБА_2 про працевлаштування з 07 листопада 2015 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що твердження позивача про те, що по факту його працевлаштування 07 листопада 2015 року не відбулося, оскільки його було переведено з міліції в поліцію і новий трудовий договір не укладався, не спростовують факт перебування позивача на посаді та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» у спірний період.

Враховуючи зазначене, дії та рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області щодо утримання з ОСОБА_2 виплачених сум пенсії за період з 07 листопада 2015 року по 28 грудня 2015 року є правомірними.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при ухваленні судового рішення врахована правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 20.02.2018 року по справі № 337/2799/17 (2-а/337/213/17).

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана правова оцінка фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.07.018 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 липня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук