Справа № 440/4149/18
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. ПолтаваСправа № 440/4149/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Єресько Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, третя особа: Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2018 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1О.) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (надалі по тексту - відповідач, Кременчуцьке ОУПФУ Полтавської області), третя особа: Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради (надалі по тексту - третя особа), де просить:

- визнати неправомірними дії щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1, починаючи з серпня 2018 року;

- зобов'язати поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії та здійснити виплату заборгованості за час затримки виплати, починаючи з 01.03.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є пенсіонером та особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. У період з 2014 року по серпень 2018 року у зв'язку з тимчасовою реєстрацією позивача на території м. Горішні Плавні пенсія останній виплачувалася ОСОБА_2 ОУПФУ (до реорганізації Комсомольським УПФУ). Однак, з серпня 2018 року орган Пенсійного фонду припинив виплату пенсії ОСОБА_1 Припинення виплати пенсії позивач вважає протиправним, оскільки пенсія є єдиним джерелом існування та має виплачуватися незалежно від місця проживання особи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.12.2018 відповідач надав відзив на позов, в якому вказує на правомірність припинення виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, оскільки 17.08.2018 ГУ ПФУ в Полтавській області на адресу ОСОБА_2 ОУПФУ направлені списки осіб, які тривало відсутні (понад 60 днів) за місцем проживання. Серед вказаних осіб зі списку значиться й ОСОБА_1 Списком від 28.08.2018 №07-4222 на запит ОСОБА_2 ОУПФУ УСЗН Горішньоплавнівської міської ради повідомило про скасування довідки переміщеної особи ОСОБА_1

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням №700967.

Згідно з довідкою від 16.10.2014 № ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території в м. Комсомольськ, вул. Набережна, б. 1, кв. 5122.

Розпорядженням від 19.11.2014 №142087 пенсійним органом призначено ОСОБА_1 пенсію з 01.07.2014.

Рішенням УСЗН Горішньоплавнівської міської ради від 28.08.2018 №95 позивачу скасовано дію довідки від 16.10.2014 №.

30.08.2018 Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при УСЗН Горішньоплавнівської міської ради прийнято рішення №56, яким підтверджено необхідність припинення виплати пенсії ОСОБА_1

У зв'язку з отриманням вказаного рішення, Кременчуцьке ОУПФУ припинило з серпня 2018 року виплату пенсії ОСОБА_1

Позивач звернулась до ОСОБА_2 ОУПФУ із листом від 19.09.2018, у якому просила розяснити підстави припинення виплати їй пенсії.

Листом від 28.09.2018 №39/Г-04 начальник Горішньоплавнівського відділу обслуговування громадян ОСОБА_2 ОУПФУ Полтавської області ОСОБА_3 проінформувала ОСОБА_1, що виплата пенсії останній органом Пенсійного фонду припинена з серпня 2018 року згідно списків внутрішньо переміщених осіб, які тривало відсутні (понад 60 днів) за місцем проживання, Вказала, що рішенням УСЗН Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 28.08.2018 №95 скасовано дію довідки про взяття ОСОБА_1 на облік від 16.10.2014 №. Відтак, подальше поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 здійснюватиметься у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365.

Позивач, не погодившись з припиненням виплати їй відповідачем пенсії, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд приходить до таких висновків.

Дана справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Звідси, суд враховує при ухваленні рішення у цій справі правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 03.05.2018 за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як слідує з матеріалів справи, з серпня 2018 року позивачу припинено виплату відповідачем пенсії відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, та на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 30.08.2018 №56.

У відзиві на позов відповідач обґрунтовує свою позицію з посиланням на Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VІІ (далі - Закон №1706-VII) та постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 "Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова №365).

Зокрема, відповідно до статті 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2017 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі - Постанова № 637) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 (далі - Порядок №509) у день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу. У випадках, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, уповноважений орган зобов'язаний розглянути заяву протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу довідки або відмову в її видачі. Довідку отримує кожна дитина, в тому числі та, що прибула без супроводження батьків, законного представника, а також дитина, яка народилася у внутрішньо переміщеної особи. Довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Матеріали справи містять видану ОСОБА_1 довідку від 16.10.2014 № про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території в м. Комсомольськ, вул. Набережна, б. 1, кв. 5122.

Відповідно до статті 12 Закону №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

У матеріалах справи міститься рішення УСЗН Горішньоплавнівської міської ради від 28.08.2018 №95, яким позивачу скасовано дію довідки від 16.10.2014 №.

Разом з тим, вже на наступний день після скасування довідки від 16.10.2014 №, тобто 29.08.2018, ОСОБА_1 УСЗН Горішньоплавнівської міської ради оформлено нову довідку № про взяття останньої на облік як внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території в м. Горішні Плавні, вул. проспект ОСОБА_4, б. 71, кв. 2.

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 08.06.2016 №365 (далі - постанова №365) затверджені Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №1) та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі - Порядок №2).

Відповідно до підпункту 2 пункту 12 Порядку №2 соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

За приписами пунктів 6-7 Порядку №2 за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Представник робочої групи протягом одного робочого дня передає акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї відповідному структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

У разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

За змістом відзиву відповідача підставою для припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з серпня 2018 року слугувала саме тривала відсутність (понад 60 днів) останньої за місцем проживання, як переміщеної особи.

З цього приводу суд вважає за доцільне зазначити, що право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до частини першої статті 47 Закону №1058-ІV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

За приписами частини першої статті 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд зауважує, що вищезазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

При цьому, з аналізу положень норм Закону №1058-ІV слідує, що виплата пенсії особі припиняється виключно на підставі рішення територіального органу Пенсійного фонду або за рішенням суду, з підстав, визначених частиною першою статті 49 цього Закону.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав, визначених у статті 49 Закону №1058-ІV, для припинення позивачеві виплати пенсії розпорядженням від 24.05.2018.

Конституційний Суд України у рішенні від 07.10.2009 № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У цьому рішенні Конституційного Суду України застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов'язане з місцем проживання людини.

Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв'язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов'язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Слід також зазначити, що вимоги статті 49 Закону №1058-ІV є пріоритетними поряд з вимогами, встановленими постановами Кабінету Міністрів України, якими врегульовано окремі питання обліку та соціального забезпечення вимушених переселенців.

Вказані підзаконні нормативні акти не є законами, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 №8 роз'яснено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Згідно зі статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п. 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі "Пічкур проти України", як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Зупинення виплати пенсії позивачу відбулося без прийняття будь-якого рішення відповідачем на підставі повідомлення третьої особи про припинення виплати позивачу соціальної виплати внутрішньо переміщеній особі, тобто, право на отримання пенсії, а не соціальної послуги (виплати, допомоги) стало залежним від місця проживання позивача, який є громадянином України.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач, не приймаючи рішення відповідно до частини першої статті 49 Закону №1058-ІV з серпня 2018 року призупинив виплату пенсії позивачу, доказів наявності рішення про припинення/зупинення виплати пенсії позивачу сторонами суду не надано. Жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на недоведеність відповідачем правомірності своїх дій по зупиненню позивачу виплати пенсії, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав та інтересів ОСОБА_1 вийти за межі її позовних вимог та задовольнити їх шляхом визнання протиправними дій ОСОБА_2 ОУПФУ щодо зупинення з серпня 2018 року виплати пенсії ОСОБА_1, а також зобов'язання Кременчуцьке ОУПФУ поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату пенсії з серпня 2018 року.

Що стосується позовних вимог позивача в частині зобовязання пенсійний орган здійснити виплату їй заборгованості по пенсії за час затримки виплати починаючи з 01.03.2017, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки з наявної у матеріалах справи виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 слідує, що пенсія останній нараховувалася та виплачувалася до серпня 2018 року, тобто виплату пенсії фактично їй припинено саме з серпня 2018 року.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 39803, рнокпп НОМЕР_1) до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Велика набережна, 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39630, ), третя особа: Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради (вул. Миру, 29, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39803) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області () щодо зупинення з серпня 2018 року нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1).

Зобов'язати Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області () поновити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) нарахування та виплату пенсії з серпня 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд у відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних Положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя ОСОБА_5