Справа № 308/10187/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3624/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду (суддя Данко В.Й., м. Ужгород, повний текст складено 04.10.2018),

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил №2274/30500/17 від 04.10.2017, закрити провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2018 року адміністративний позов залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням процесуального права, порушує конституційне право на звернення до суду, просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що 04.10.2018 представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю 04.10.2018 в іншому судовому засіданні в Костянтинівському суді Донецької області по кримінальному провадженні 233/5794/17 та неможливістю прибути в судове засідання.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та її представник повторно не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Однак, колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За змістом частини 1 статті 126 КАС України повістка вручається під розписку.

У силу вимог пункту 4 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є субєктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Згідно матеріалів справи, судом залишено позовну заяву без розгляду у звязку з неявкою позивача та її представника у судові засідання 26.07.2018 та 04.10.2018.

Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки представник позивача повідомлений про розгляд справи на 26.07.2018 (а.с. 48).

У матеріалах справи наявна довідка секретаря судових засідань ОСОБА_3 про те, що у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по цивільній справі о 10 год. 00 хв. 26.07.2018 не здійснювалось у звязку з неявкою представника позивача ОСОБА_4

Розгляд справи відкладено на 04.10.2018. Згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, повістка адресована ОСОБА_5 повернулась до суду з відміткою відділення поштового звязку «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 52).

04 жовтня 2018 року у звязку з повторною неявкою позивача та її представника у судове засідання, суд першої інстанції залишив позовну заяву без розгляду.

Разом з тим, колегія суддів зауважила, що 04.10.2018 представником позивача подано клопотання (яке зареєстроване канцелярією за вх. №32412 о 09:09 год.) про відкладення розгляду справи у звязку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні в Костянтинівському суді Донецької області по кримінальному провадженні 233/5794/17 (а.с. 54).

Отже, суд першої інстанції повинен був зясувати причини неявки представника позивача в судове засідання і дати їм оцінку з точки зору їх поважності.

Однак, суд про це в оскаржуваному судовому рішенні не вказав.

Враховуючи наведене, відсутні достатні підстави вважати, що має місце повторна неявка позивача в судове засідання без поважних причин.

Суд першої інстанції, залишивши позов без розгляду, позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

У Рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У Рішенні у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Суд має перевірити дотримання вимог Конвенції, переконатись що право доступу до суду не було обмежено таким чином, що нанівець зводиться вся його суть, також, обмеження доступі до суду не буде відповідати ч. 1 ст. 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Рішення у справі «ОСОБА_6 Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, а справу слід направити до цього ж місцевого суду для продовження її розгляду.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 308/10187/17 - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_7

Повний текст складено 27 грудня 2018 року.