Справа № 803/427/14
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 803/427/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Столярчук А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Ковельсільмаш» до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільмаш» (далі - ОСОБА_3 «Сільмаш») звернулося з позовом до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ ГУ Міндоходів) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.01.2014 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2014 (т. 1, а. с. 145-148), залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 (т. 1, а. с. 192-197), адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів № НОМЕР_1 від 20.01.2014, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2017 допущено заміну відповідача (Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів) його правонаступником Ковельською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Ковельська ОДПІ ГУ ДФС), постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 в частині задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 20.01.2014 скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1, а. с. 237-240).

31.10.2017 Волинський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про прийняття справи до провадження та призначення справи до судового розгляду (т. 2, а. с. 16-17).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 (з урахуванням ухвали суду від 15.11.2017 про виправлення описки у судовому рішенні) замінено у справі первісного позивача ОСОБА_3 «Сільмаш» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче обєднання «Ковельсільмаш» (далі - ОСОБА_3 «ВО «Ковельсільмаш»), провадження у справі за позовом ОСОБА_3 «ВО «Ковельсільмаш» до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень зупинене до вирішення Вищим адміністративним судом України касаційної скарги ОСОБА_3 «ВО «Ковельсільмаш» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015, касаційне провадження за якою було відкрито ухвалою судді Вищого адміністративного суду України Веденяпіна О.А. від 05.03.2015 (номер справи у Вищому адміністративному суді України К/800/9886/15) (т. 2, а. с. 45-46, 48-49).

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 27.08.2018 було прийнято до провадження касаційну скаргу № К/9901/8251/18 (т. 2, а. с. 84-85).

28.08.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову, якою касаційну скаргу ОСОБА_3 «ВО «Ковельсільмаш» залишив без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.02.2014 № НОМЕР_2 - без змін (т. 2, а. с. 86-93).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 провадження у справі поновлено, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання на 10:00 15.11.2018 (т. 2, а. с. 116-117).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 11:00 06.12.2018 (т. 2, а. с. 126).

Таким чином, з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 10.10.2017 та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.08.2018, новий судовий розгляд справи відбувався лише в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів № НОМЕР_1 від 20.01.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Ковельською ОДПІ ГУ Міндоходів проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ОСОБА_3 «Сільмаш» бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) на рахунок платника у банку за жовтень 2013 року та відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту ПДВ, про що складено акт від 10.01.2014 № 11/15.1-21/31533318.

Перевіркою встановлено, що на порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) ОСОБА_3 «Сільмаш» у декларації за жовтень 2013 року завищено заявлену суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на 25751,00 грн., від'ємне значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту за жовтень 2013 року на 17432 грн., а також на порушення пунктів 200.4, 200.6, 200.14 статті 200 ПК України ОСОБА_3 «Сільмаш» по декларації ПДВ за жовтень 2013 року занижено суму бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобовязань з ПДВ в наступних податкових періодах у розмірі 43685 грн.

На підставі акту від 10.01.2014 № 11/15.1-21/31533318 від 10.01.2014 року Ковельською ОДПІ ГУ Міндоходів 20.01.2014 року були винесені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 25751 грн. та нараховані штрафні санкції в розмірі 6437,75 грн., та № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми ПДВ у розмірі 17432 грн.

Позивач не погоджується із висновками акту перевірки від 10.01.2014 № 11/15.1-21/31533318 та прийнятими на підставі нього податковими повідомленнями-рішеннями, з огляду на таке.

Висновки акту перевірки від 10.01.2014 № 11/15.1-21/31533318 мотивовані із посиланням на акт від 22.11.2013 № 545/22-31533318, згідно із яким податковий кредит з ПДВ за вересень 2013 року на суму 25751,00 грн. по господарських операціях з ОСОБА_3 «КПП-Інвест» на підставі договору про надання послуг від 03.09.2013 № 50/14-206-СМ не підтверджений первинними документами та встановлено відсутність економічної доцільності здійснення господарських операцій з ОСОБА_3 «КПП-Інвест» на підставі вказаного договору про надання послуг.

Позивач вказує, що акт від 22.11.2013 № 545/22-31533318 не є належним доказом, оскільки на його підставі податкові повідомлення-рішення не приймалися.

Крім того, позивач зазначає, що господарські операції з ОСОБА_3 «КПП-Інвест» підтверджені первинними документами, вказані операції обумовлені економічною доцільністю, тому ОСОБА_3 «Сільмаш» правомірно включено до складу податкового кредиту з ПДВ суму ПДВ 25751,00 грн. по господарських операціях з ОСОБА_3 «КПП-Інвест» на підставі договору від 03.09.2013 № 50/14-206-СМ.

29.10.2018 представник позивача ОСОБА_1 подала до суду додаткові пояснення, у яких зазначила, що господарські операції з ОСОБА_3 «КПП-Інвест» підтверджені первинними документами (актами здачі-прийняття робіт, податковими накладними, карткою рахунку), укладення договору про надання послуг від 03.09.2013 № 50/14-206-СМ було економічно доцільним, тому ОСОБА_3 «Сільмаш» правомірно сформувало податковий кредит з ПДВ по зазначених операціях із вказаним контрагентом (т. 2, а. с. 107-110).

14.11.2018 представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду додаткові заперечення на позовну заяву, у яких просить відмовити у задоволенні позову з підстав правомірності спірного податкового повідомлення-рішення, а також звертає увагу на постанову Верховного Суду від 28.08.2018 у цій справі, якою підтверджена нереальність господарських операцій позивача із ОСОБА_3 «КПП-Інвест» за договором про надання послуг від 03.09.2013 № 50/14-206-СМ (т. 2, а. с. 121-122).

В судовому засіданні під час нового судового розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів від 20.01.2014 № НОМЕР_1.

Представник відповідача ОСОБА_2 у тому ж судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просить відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у додаткових письмових запереченнях.

Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.01.2014 № НОМЕР_1 необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Ковельською ОДПІ ГУ Міндоходів проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ОСОБА_3 «Сільмаш» бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за жовтень 2013 року та відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту ПДВ, про що складено акт від 10.01.2014 № 11/15.1-21/31533318 (т. 1, а. с. 8-40).

Перевіркою встановлено, що на порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пункту 201.1 статті 201 ПК України ОСОБА_3 «Сільмаш» у декларації за жовтень 2013 року завищено заявлену суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку на 25751,00 грн., від'ємне значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту за жовтень 2013 року на 17432 грн., а також на порушення пунктів 200.4, 200.6, 200.14 статті 200 ПК України ОСОБА_3 «Сільмаш» по декларації ПДВ за жовтень 2013 року занижено суму бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобовязань з ПДВ в наступних податкових періодах у розмірі 43685 грн.

На підставі акту від 10.01.2014 № 11/15.1-21/31533318 від 10.01.2014 року Ковельською ОДПІ ГУ Міндоходів 20.01.2014 року були винесені податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 25751 грн. та нараховані штрафні санкції в розмірі 6437,75 грн. (т. 1, а. с. 6), та № НОМЕР_2, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми ПДВ на 17432 грн. (т. 1, а. с. 7).

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач під час нового судового розгляду справи довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20.01.2014 № НОМЕР_1, з огляду на таке.

Згідно із частиною пятою статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, при новому розгляді цієї справи обовязковому врахуванню підлягали правові висновки та мотиви, які викладені у судових рішеннях за результатами касаційного розгляду справи, а саме в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.10.2017 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.08.2018.

Так, зокрема, доводам позивача про протиправність податкового повідомлення-рішення від 20.01.2014 № НОМЕР_1 з тих мотивів, що акт перевірки, на підставі якого воно було прийнято, містить покликання на інший акт перевірки від 22.11.2013 № 545/22-31533318, який не є належним доказом з огляду на те, що на його підставі податкові повідомлення-рішення не приймалися, була надана правова оцінка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2017 у цій справі (т. 1, а. с. 237-240), яка полягає у такому.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Як вбачається із акту № 11/15.1-21/31533318 від 10.01.2014, його висновки про завищення позивачем у жовтні 2013 заявленої суми бюджетного відшкодування на 25751,00 грн. обґрунтовуються висновками акту № 545/22-31533318 від 22.11.2013.

При цьому, під час нового судового розгляду справи встановлено, що податкові повідомлення-рішення на підставі акту перевірки № 545/22-31533318 від 22.11.2013 (т. 2, а. с. 130-138) дійсно не приймалися.

Проте, з позиції суду касаційної інстанції, факт неприйняття податковим органом податкового повідомлення-рішення на підставі акту перевірки за результатами проведення перевірки сам по собі не свідчить про відсутність порушень платником податків вимог податкового законодавства, встановлених цим актом.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.10.2017 вказано, що предметом доказування у даній справі, зокрема, є обставини, які свідчать про наявність або відсутність у податкового органу підстав, з якими закон повязує можливість для зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з ПДВ, та під час нового розгляду судам першої та апеляційної інстанцій необхідно врахувати все вищезазначене, дослідити зміст спірних правовідносин та за результатом дослідження відповідних доказів надати оцінку висновкам акту перевірки № 11/15.1-21/31533318 від 10.01.2014, яким встановлено порушення позивачем вимог ПК України, які стали підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 20.01.2014, та доводам позивача на спростування таких висновків, в результаті чого дійти обґрунтованого висновку про наявності чи відсутність законних підстав для задоволення позову в цій частині спірних правовідносин.

Крім того, під час нового розгляду справи суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.08.2018 (т. 2, а. с. 86-93), якою надана оцінка постанові Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2014 та ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015 у цій справі (т. 1, а. с. 145-148, а. с. 192-197) у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 20.01.2014, та які полягають у такому.

Як вбачається із матеріалів справи, в основу податкових правопорушень покладений висновок податкового органу про завищення податкового кредиту з ПДВ, внаслідок не підтвердження реальності господарських операцій позивача з ОСОБА_3 «КПП-Інвест» за договором про надання послуг від 03.09.2013 № 50/14-206-СМ.

Судом встановлено, що відповідно до умов вказаного договору контрагент зобов'язується за завданням замовника надавати за плату такі послуги та роботи: послуги по управлінню, по обслуговуванню, організації та ведення виробничого процесу та всієї господарської діяльності, по вдосконаленню технологій, по реалізації та збуту, по веденню планово-бухгалтерської роботи та всього обліку. Вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатах кожного календарного місяця та фіксується в актах надання послуг. Акт про надання послуг підписується сторонами останнього числа місяця, в якому фактично надавалися послуги (т. 1, а. с. 72-74).

На підтвердження виконання умов договору позивачем надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000007, № ОУ-0000006, № ОУ-0000005, № ОУ-0000004 від 30.09.2013 та № ОУ-0000011, № ОУ-0000010, № ОУ-0000009, № ОУ-0000008 від 31.10.2013, а також податкові накладні від 30.09.2013 № № 15, 16, 17, 18, від 31.10.2013 № № 3, 4, 5, 6 (т. 1, а. с. 60-67). Розрахунок за проведені роботи проводився в безготівковій формі згідно з платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи (т. 1, а. с. 104-141), та підтверджується також карткою рахунку 68.5.2 (т. 1, а. с. 68-71).

За наслідком виконання умов договору позивачем до складу витрат віднесено вартість отриманих послуг, внаслідок чого сформовано податковий кредит за вересень-жовтень 2013 року. Підставою винесення спірних податкових повідомлень-рішень є вчинення позивачем податкових правопорушень, внаслідок здійснення господарських операцій, які, на думку відповідача, є нереальними.

Позиція відповідача щодо нереальності господарських операцій доводиться тим, що підтверджуючих документів - завдання контрагенту з надання останнім послуг та робіт не представлено. Товариством також не надано жодних звітів контрагента на підтвердження факту проведених робіт (наданих послуг) по веденню планово-бухгалтерської роботи та всього обліку, реалізації та збуту, по обслуговуванню виробничого процесу, по організації та ведення робітничого процесу, по вдосконаленню технології (в тому числі калькуляції наданих послуг з ведення виробничого процесу, звітів з організації виробничого процесу з зазначенням відповідної продукції, та по вдосконаленню технологій із зазначенням саме якого виробництва продукції, тощо). Згідно відомостей бухгалтерського обліку позивача, оглянутих під час перевірки, за вересень 2013 року з отриманням вищевказаних робіт (послуг) від контрагента в порівнянні із липнем-серпнем 2013 року збільшення обсягу виробництва та реалізації продукції не відбулось. За даними податкової звітності за жовтень 2013 року, загальний обсяг постачання в порівнянні з вереснем 2013 року також зменшився.

В акті перевірки податковий орган, обґрунтовуючи помилковість визначення позивачем податкового кредиту за вересень 2013 року, посилається на обставини, встановлені актом перевірки від 22.11.2013 № 545/22-31533318 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_3 «Сільмаш» з питань правомірності визначення відємного значення ПДВ за липень, серпень та вересень 2013 року» (т. 2, а. с. 130-138) (на підставі цих висновків прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.01.2014 № НОМЕР_1).

Положеннями пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України платнику податків надано право віднести до складу податкового кредиту, серед іншого, суми податку на додану вартість, що сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині, суди попередніх інстанцій, висновувалися з того, що відсутність ділової мети під час вчинення господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів, не дозволяє формувати дані податкового обліку, незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операцій.

Верховний Суд визнає, що витрати для цілей формування податкового кредиту з ПДВ повинні бути підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність спірних господарських операцій, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Надані для дослідження первинні документи не містили обовязкових реквізитів, у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 2.4 Положення № 88, що позбавляє їх офіційного значення, і призводить до їх недопустимості як джерела доказової інформації. Інші докази реальності господарських операцій позивачем не надані. Факт здійснення оплати за послуги підтверджує виключно рух коштів між контрагентами та сам по собі не доводить реальність надання/отримання послуг (т. 2, а. с. 86-93).

Враховуючи, що податкове повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів від 20.01.2014 № НОМЕР_1 було прийняте на підставі того ж акту перевірки, що і податкове повідомлення-рішення від 20.01.2014 № НОМЕР_2, та стосується одного і того ж порушення щодо неправомірного формування показників податкової звітності з ПДВ по операціях між ОСОБА_3 «Сільмаш» та ОСОБА_3 «КПП-Інвест» за договором про надання послуг від 03.09.2013 № 50/14-206-СМ, тому висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.08.2018, мають обовязкове та преюдиційне значення для нового розгляду цієї справи.

Суд звертає увагу, що під час нового розгляду справи позивач не надав будь-яких інших первинних документів, які б підтверджували реальність господарських операцій між ОСОБА_3 «Сільмаш» та ОСОБА_3 «КПП-Інвест» за договором про надання послуг від 03.09.2013 № 50/14-206-СМ.

Відтак, з урахуванням висновків, викладених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.10.2017 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.08.2018 у цій справі, суд під час нового розгляду справи дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів від 20.01.2014 № НОМЕР_1 з огляду на те, що знайшли своє підтвердження висновки акту перевірки № 11/15.1-21/31533318 від 10.01.2014 про порушення позивачем податкового законодавства у вигляді завищення заявленої суми бюджетного відшкодування з ПДВ на 25751,00 грн., оскільки показники податкової звітності з ПДВ по господарських операціях між ОСОБА_3 «Сільмаш» та ОСОБА_3 «КПП-Інвест» за договором про надання послуг від 03.09.2013 № 50/14-206-СМ сформовані позивачем безпідставно, за відсутності належних доказів, які б підтверджували реальність таких операцій. Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що акт перевірки від 22.11.2013 № 545/22-31533318 (на який є покликання в акті № 11/15.1-21/31533318 від 10.01.2014, на підставі якого прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення) не є належним доказом з огляду на те, що на його підставі податкові повідомлення-рішення не приймалися, оскільки факт неприйняття податковим органом податкового повідомлення-рішення на підставі акту перевірки за результатами проведення перевірки сам по собі не свідчить про відсутність порушень платником податків вимог податкового законодавства, встановлених цим актом.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, з наведених вище мотивів та підстав у задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ковельської ОДПІ ГУ Міндоходів від 20.01.2014 № НОМЕР_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 січня 2014 року № НОМЕР_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст рішення складено 17 грудня 2018 року