Справа № 803/710/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2672/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Большакової О.О., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року (головуючий суддя Волдінер Ф.А., м. Луцьк, повний текст складено 14.09.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» в якому просив визнати протиправним рішення та бездіяльність відповідача щодо не включення його до реєстру вкладників на виплату відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду та зобов'язати відповідача включити ОСОБА_1 до реєстру вкладників банку на виплату відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду та провести виплату відшкодування коштів в розмірі 46 740,13 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 щодо невключения ОСОБА_1 до реєстру вкладників до реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що при його прийнятті судом були неповністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; та судом неправильно застосовані норми матеріального права. Тому, просить скасувати рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що 11.05.2016 між позивачем та ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір позики №980-043-000236964. Сума договору 46 500,00 грн 19.05.2016 з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» позивачу було здійснено повернення 46 740,12 грн на його банківський рахунок.

Відповідно до умов укладеного Договору позивач передає ТОВ «ІРЦ» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим Договором, а ТОВ «ІРЦ» зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором (п. 1.1. Договору). Днем надання суми коштів у власність (позику) ТОВ «ІРЦ» вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у п.п. 1) п.1.2 Договору, на поточний рахунок ТОВ «ІРЦ» відповідно до умов Договору (п.п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 8.3 Договору Сторони підтверджують, що даний Договір є договором позики та регулює відносини Сторін, що пов'язані з наданням позики Позивачем ТОВ «ІРЦ» у сумі, на строк та у порядку, передбаченому цим Договором, в зв'язку з чим взаємовідносини сторін за цим Договором регулюється ст.ст. 1046-1053 ЦК України та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договорів позики.

Отже, кошти, що обліковувались на рахунку Позивача, останній отримав на умовах Договору та вони є сумою поверненої позики та процентів за користування нею. Тобто вказані грошові кошти отримані позивачем на підставі договору позики.

З 23 травня 2016 року в ПАТ «Банк Михайлівський» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» по 12.07.2018.

Відповідно до п.п. 3 та 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VІ вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу(депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозитуу) банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит)- це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Тобто законодавець визначив, що саме залучені банком кошти є вкладом. Як вбачається з даного спору, кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця

Отже, суд дійшов хибного висновку про те, що позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду у межах граничного розміру відшкодування, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VІ.

Разом з тим, чинним законодавством встановлено випадок, коли фізичні особи набувають права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів від Фонду у разі, коли їх кошти залучались не банками, а фінансовими установами як позика або вклад. Так, 19.11.2016 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодуваннями фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» №1736-VШ 15.11.2016.

Відповідно до п.15 Перехідних положень Закону № 4452-VІ до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Частиною першою статті 26 Закону № 4452-VІ встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Тобто, станом на дату розгляду справи, в межах граничної суми відшкодування коштів за вкладами Фондом виплачуються як суми вкладів у розумінні ст.2 Закону № 4452-УІ, так і суми коштів, прирівняних до вкладів відповідно до п.15 Перехідних положень Закону № 4452-VІ зі змінами, внесеними Законом №1736-VШ.

Укладений Договір позики № 980-043-000236964 від 11.05.2016 є двостороннім, укладеним Позивачем безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», без участі Банку як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за таким договором по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону № 4452-VІ. Отже, гарантії Закону № 4452-VІ, зі змінами, внесеними Законом №1736-УШ, не поширюються на ситуацію з Позивачем.

Крім того апелянт зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Уповноважена особа повідомляє сторони за договорами про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п. 4 ч.2 ст. 37 Закону № 4452-VІ).

Згідно Наказу № 27/1 від 24.05.2016 було створено комісію по перевірці правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Наказом № 2 від 13.07.2016 уповноваженою особою строк проведення перевірки було продовжено.

Результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, фіксувались у відповідних актах Комісії та затверджувались наказами Уповноваженої особи (у відповідності до вимог ст. 37 Закону № 4452-VІ), по мірі проведення перевірки.

Висновки Комісії, викладені в акті №2 від 01.06.2016 року, було затверджено Уповноваженою особою Фонду наказом №42/2 від 01.06.2016 року. У вказаному акті зазначені підстави нікчемності правочинів з виконання платіжних документів ТОВ «ІРЦ», передбачені ст. 38 Закону № 4452-VІ.

З 22.12.2015 відносно Банку діяла постанова № 917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» затверджена Правлінням НБУ 22.12.2015, якоювстановлено факт здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» ризикової діяльності, та ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності Банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридичними особами. Постановою Правління НБУ від 27.04.2016 № 295/БТ були внесені зміни до Постанови № 917 та встановлені для Банку обмеження в діяльності, в тому числі заборонено здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Згідно з Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 за № 346: обмеження операцій - тимчасова, на визначений строк, заборона банку здійснювати окремі види операцій з урахуванням установлених обмежень за видом обсягом/сумою/колом клієнтів/регіоном; здійснювані банком операції - є діями або подіями під час надання банківських та інших фінансових послуг, здійснення іншої діяльності, унаслідок яких відбуваються зміни у фінансовому стані банку, що відображаються за балансовими або позабалансовими рахунками банку.

Під час перевірки уповноваженою особою Фонду було виявлено, що Банк уклав з ТОВ «ІРЦ» Договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та Договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016. Вказані договори стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу.

На виконання зазначених договорів, Банком були здійснені внутрішні проводки в балансі шляхом збільшення залишку коштів за рахунком ТОВ «ІРЦ» на суму 870 000 000,00 грн (як оплата за Договором відступлення № 1805) та на суму 561957 997,25 грн (як оплата за Договором відступлення № 1).

Таким чином, 19 травня 2016 року Банк здійснив кредитні операції на загальну суму 1431 957 997,25 гривень шляхом укладення Договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 з подальшим відображенням в балансі розрахунків за ними. При цьому, станом на 19.05.2016 року, максимальна сума кредитних операцій з юридичними особами з урахуванням встановлених Національним банком України обмежень, надавав можливість Банку проводити кредитні операції на суму 128 291 771,21 грн. Натомість, Банком проведено кредитні операції тільки з ТОВ «ІРЦ» на суму 1 431 957 997,25 гривень, що значно перевищувало наявний вільний ліміт кредитування.

Крім того 19.05.2017 Банком здійснювались й інші аналогічні кредитні операції з юридичними особами.

Банком порушено обмеження, встановлені Постановою №917 зі змінами внесеними Постановою № 295, в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 957 997,25 грн. на підставі укладених з ТОВ «ІРЦ» договорів відступлення прав вимоги, при відсутності права на укладення таких правочинів. Тому вказані правочини є нікчемними у відповідності до п.п. 2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»/

В подальшому за рахунок коштів, відображених на рахунку ТОВ «ІРЦ» внаслідок проведення вищевказаних нікчемних правочинів були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки фізичних осіб (позикодавців ТОВ «ІРЦ», в тому числі Позивача, відкриті в Банку, на загальну суму 1642 млн грн, як повернення коштів за раніше укладеними договорами позики.

Разом з тим, фактичного перерахування грошових коштів як на рахунки юридичних осіб, так і на рахунки фізичних осіб, не відбувалось - операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі Банку, за відсутності грошових коштів в такій кількості на рахунку ПАТ «Банк Михайлівський».

Саме за рахунок коштів, що були відображені внутрішніми проводками на рахунках ТОВ «ІРЦ» на підставі нікчемних правочинів (договорів) ТОВ «ІРЦ» ініціювало повернення коштів за Договорами позики, укладеними ним з фізичними особами.

Враховуючи, що кошти отримувались позивачем на підставі договорів позики, що не є вкладом або коштами, прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства, а також те, що кошти, які обліковуються на рахунку Позивача відображені на такому рахунку внаслідок вчинення нікчемного правочину, в Уповноваженої особи відсутні підстави для включення Позивача до переліку рахунків вкладників з огляду на положення ст. 27 Закону № 4452-VІ.

Наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 №42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, викладені в Акті №2 Комісії, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «ІРЦ» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1298 015 973,74 гривень, у відповідності до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, апелент зазначає, що згадані вище дії здійснювались на виконання та у повній відповідності до вимог Закону № 4452-VІ, а також Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду № 826 від 26.05.2016.

З огляду на це уповноваженою особою не було допущено протиправної бездіяльності, а здійснювались дії в порядку та в строки, визначені законодавством.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 2015 року був вкладником ПАТ «Банк Михайлівський» та користувався його банківськими послугами. 10.11.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір №980-043-000147791, за умовами якого позивач передає ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (надалі ТОВ «ІРЦ») зобов'язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором. Згідно вказаного договору ПАТ «Банк Михайлівський» діяв як повірений від імені ТОВ «ІРЦ».

11.05.2016 у Луцькому відділенні №1 ПАТ «Банк Михайлівський» між позивачем та ТОВ «ІРЦ» через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський», укладено договір №980-043-000236964 від 11.05.2016, згідно з умовами якого небанківською фінансовою установою ТОВ «ІРЦ» залучено від ОСОБА_1 кошти у розмірі 46 500,00 грн., які залишалися на його рахунку 10.05.2016 в ПАТ «Банк Михайлівський» по закінченню попереднього вищезазначеного договору №980-043-000147791 від 10.11.2015. За умовами даного договору позивач передає ТОВ «ІРЦ» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачений цим Договором, а ТОВ «ІРЦ» зобовязується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором. Днем надання суми коштів у власність (позику) ТОВ «ІРЦ» вважається день зарахування суми коштів, зазначеної у підпункті 1.1 пункту 1.2 Договору, на поточний рахунок ТОВ «ІРЦ» відповідно до умов Договору. При укладенні даного договору працівниками відповідача жодного разу не проінформовано позивача, що на такі кошти не поширюються гарантії, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

19.05.2016 з рахунку ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача було перераховано: 46 500,00 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-043-000236964 від 11.05.2016»; 240,12 грн. з призначенням платежу «оплата процентів по договору №980-043-000236964 від 11.05.2016».

З 23.05.2016 в ПАТ «Банк Михайлівський» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський».

07.08.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу дублікату договору від 11.05.2016 №980-043-000236964, у звязку з втратою оригіналу його примірника під час проходження військових зборів. Дану заяву подано з метою наступного включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У довідці від 28.08.2017 №3Г1(К)/22615 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 повідомив, що договір банківського рахунку №980-043-000236964 від 11.05.2016 в архіві банку відсутній.

05.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання виписки руху депозитних коштів по рахунку №1101, який був відкритий для обслуговування платежів за договором №980-043-000236964 від 11.05.2016.

У довідці про стан рахунку від 13.10.2017 встановлено, що кошти в сумі 46 500,00 грн., залучені по договору №980-043-000236964 від 11.05.2016, 11.05.2016 були перераховані ТОВ «ІРЦ», яке 19.05.2016 повернуло дані кошти на вказаний рахунок. У даній довідці вказано, що зарахування 19.05.2016 коштів на рахунок ОСОБА_1 ТОВ «ІРЦ» в сумі 46 500,00 грн, відображене у наданій інформаційній довідці, є нікчемним правочином в силу положень статті 215 Цивільного кодексу України та пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому право власності у позивача не виникло; подальше здійснення ОСОБА_1 будь-яких дій по розпорядженню зазначеними коштами також є нікчемним.

25.10.2017 позивач звернувся до відповідача та до Директора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України із заявою про включення інформації про нього до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та про проведення йому виплати відшкодування коштів з особового рахунку в розмірі 46 740,13 грн.

01.11.2017 відповідач надав відповідь №3Г1(К)/74139 на вищезазначену заяву, у якій повідомив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, заподіяної зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 звернення громадян про включення такої інформації до переліку вкладників оформлюється шляхом подання заяви встановленої форми з обовязковими документами, що мають додаватися, одним з яких є оригінал або нотаріально посвідчена копія договору та додаткових угод до нього, укладеного з небанківською фінансовою установою через повіреного ПАТ «Банк Михайлівський». Жодних виключень щодо документів не передбачено, з огляду на необхідність виключення можливих шахрайств з копіями договорів. Запропоновано позивачу подати пакет документів до Центру обслуговування клієнтів ПАТ «Банк Михайлівський». Розгляд заяви по суті та прийняття рішення можливе лише після отримання банком всіх документів згідно вимог.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб України листом від 16.11.2017 №37-036-23170/17 запропоновано позивачу звернутися до ТОВ «ІРЦ» для отримання копії договору.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»№4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Відповідно до частин шостої-сьомої статті 26 цього Закону у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Пунктами 3, 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Як уже зазначалось вище 19.05.2016 на рахунок позивача №1101 в ПАТ «Банк Михайлівський» надійшли кошти в сумі 46 740,13 грн від ТОВ «ІРЦ». Вказані кошти в розумінні Закону № 4452 є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені статтею 26 вказаного Закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону №4452 уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

З огляду на це суд вірно вважав, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії, на підставі якого Фонд гарантування вкладів фізичних осіб формує Загальний реєстр вкладників.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону №4452 протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Отже, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Відповідно до частини третьої даної статті правочин може бути віднесений до нікчемного у випадку, якщо банк вчинив за таким договором певні дії (відчужив майно, здійснив оплату, прийняв зобовязання, тощо).

Згідно матеріалів справи, за договором №980-043-000236964 від 11.05.2016 сторонами виступають ОСОБА_1 та ТОВ «ІРЦ».

Пунктами 7-9 частини третьої статті 38 Закону № 4452 визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Вказані підстави були зазначені уповноваженою особою Фонду у повідомленні про нікчемність правочину від 13.10.2017 №3Г1(К)/23729 в обґрунтування повідомлення про нікчемність переказу коштів ТОВ «ІРЦ» на рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський». Уповноважена особа Фонду не включила позивача до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду у звязку з тим, що у нього відсутній оригінал договору №980-043-000236964 від 11.05.2016, а також тому що транзакції, здійснені ТОВ «ІРЦ» 19.05.2016 на розрахунковий рахунок позивача визнані нікчемними.

Щодо твердження відповідача, що у нього відсутній примірник вищезазначеного договору, то суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до статті 52-1 Закону №4452-VI Фонд забезпечує належне оформлення, упорядкування та зберігання усіх, у тому числі фінансово-господарських, документів неплатоспроможного банку протягом ліквідаційної процедури. До завершення ліквідації неплатоспроможного банку Фонд зобовязаний забезпечити збереженість архівних документів неплатоспроможного банку і передати їх на зберігання до Національного банку України. При цьому, суд зазначив, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на конкретні пункти договору №980-043-000236964 від 11.05.2016, що й ставить під сумнів його твердження про відсутність в останнього примірника такого договору. Враховуючи пояснення позивача, про те що ПАТ «Банк Михайлівський» виступав повіреним при укладенні договору №980-043-000236964 від 11.05.2016, то суд підставно вважав, що як і у банку, так і тепер у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України повинен бути на зберіганні власний примірник такого договору.

З огляду на це та на вимогу положень статті 52-1 Закону №4452-VI суд правильно вказав, з чим погоджується колегія суддів, що в даному випадку саме на банк, як повіреного, покладено обовязок зі зберігання такого типу договорів (щоб у майбутньому виключити ситуації з підробки такого роду документів). При цьому відповідальність за неможливість включення інформації про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування втрачених коштів за рахунок Фонду, безпідставно і протиправно перекладено на вкладника, ОСОБА_1

Вказані вище обставини в своїй сукупності дають підстави вважати, що ПАТ «Банк Михайлівський» у договорі №980-043-000236964 від 11.05.2016 діяв як «повірений». Відтак при наданні оцінки спірним правовідносинам суд виходить саме з цього.

Крім того, судом першої інстанції правильно зазначено, що ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «ІРЦ» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, так як ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів. Він є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «ІРЦ», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

При цьому уповноваженою особою Фонду не зазначено, яким чином перекази коштів ТОВ «ІРЦ» на користь позивача, мають відношення до підстав нікчемності, визначених законодавством. Висновок щодо нікчемності правочину саме за участі позивача не обґрунтований жодними доводами чи доказами ні в суді першої ні апеляційної інстанції. Жодна з підстав, вказаних у статті 38 Закону №4452 не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ «Банк Михайлівський» у правовідносинах з позивачем.

Крім того, судом першої інстанції вірно враховано, що згідно частини першої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначалось вище договір позики був укладений позивачем не з банком, а з ТОВ «ІРЦ». Кошти перераховані позивачем на рахунок ТОВ «ІРЦ». Повернуті кошти були 19.05.2016 також від вказаного товариства на рахунок позивача у Банку по взаємовідносинах позивача з товариством, а не позивача із Банком, чи товариства та Банку. На момент введення тимчасової адміністрації на поточному рахунку ОСОБА_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» №1101 перебували грошові кошти в сумі 46 740,13 грн.

Більше того, договір був укладений, а кошти зараховані ще до прийняття постанови Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних. Отже, станом на час укладення договору та перерахування коштів на рахунок, у банку були відсутні будь-які підстави відмовити у зарахуванні коштів або підстави вважати, що правочин є нікчемним.

З огляду на це суд обґрунтовано вважав, що уповноваженою особою Фонду не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду.

Крім того, судом правильно враховано при розгляді справи, що 19.11.2016 набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України №4452-VI, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15.11.2016 №1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Враховуючи вищевикладене, суд вірно вважав, що передані позивачем кошти для ТОВ «ІРЦ» через повіреного - ПАТ «Банк Михайлівський», були вкладом, який повернутий на його поточний рахунок із відсотками, згідно укладеного договору. Таким чином, рахунок позивача мав би бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 №14 (далі Положення № 14, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення. Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку Уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Поряд з цим, згідно з пунктами 2, 3, 5 розділу ІІІ Положення № 14 Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 8 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду. Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку, прийнятих Фондом. Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Тобто, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку. Відтак, дані про поточний рахунок ОСОБА_1 №1101 на суму 46 740,13 грн мають бути включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Розглядаючи спір в частині позовної вимоги про визнання рішення відповідача щодо не включення його до реєстру вкладників на виплату відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду, то суд першої інстанції правильно вважав, що лист Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 від 01.11.2017 не є рішенням як таким. У даному листі позивачу надано розяснення щодо порядку та можливості надання заяви та пакету документів для включення ОСОБА_1 до переліку вкладників неплатоспроможного банку.

При цьому, суд вірно зазначив, що не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання відповідача включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки, зобов'язання уповноваженої особи надати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом, є безумовною підставою для включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не володів і не повинен був володіти жодною додатковою інформацією про позивача окрім тієї, що міститься в Переліку вкладників.

Оскільки уповноважена особа Фонду не включивши ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду допустила протиправну бездіяльність, то суд першої інстанції, з урахуванням вищезазначеного, обгрунтовано дійшов висновку, що взаємоповязані позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобовязання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до реєстру вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи зазначену, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року по справі № 803/710/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді О.О. Большакова

ОСОБА_3

Повний текст складено 27.12.2018