Справа № 810/3650/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року Справа № 810/3650/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до Фастівського міського відділу Головного управління

Міністерства внутрішніх справ України в Київській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - відповідач), в якому просив:

1) визнати неправомірними дії Фастівського міського відділу (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області щодо видачі позивачу довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року без включення нарахування та виплати додатково коштів:

- одноразової виплати в сумі 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів;

- премії за роботу в зоні відчуження в розмірі 500 крб.;

- добових в сумі 7 крб.;

- за харчування 5 крб.70 коп.;

2) зобов'язати Фастівський міський відділ (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачену суму за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1996 року, а саме:

- 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів,

- 500 крб. премія за роботу в зоні відчуження,

- добові в сумі 7 крб.,

- за харчування в сумі 5 крб.70 коп.;

3) зобов'язати Фастівський міський відділ (з обслуговування міста Фастова і Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області видати позивачу нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат, а саме: - одноразової виплати коштів в сумі 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів, - за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 р. премії в розмірі 500 крб.; - добових в сумі 7 крб.; - за харчування в сумі 5 крб.70 коп. для подачі в Фастівське об'єднане управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що у виданій позивачу довідці вказані ті виплати, які йому фактично були нараховані та ним отримані, що підстави для зазначення в довідці інших виплат відсутні, а також зазначає про кратність розміру заробітної плати і наголошує на тому, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 1982 року по 1997 рік позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Під час аварії на ЧАЕС позивач працював у Фастівському міськрайонному відділі ГУ МВС в Київській області на посаді міліціонера-водія в званні старшина міліції і неодноразово перебував в зоні відчуження у зв'язку з виконанням службового обов'язку.

З 27.04.1986 р. по 28.04.1986 р. позивач був відряджений для ліквідації наслідків зазначеної катастрофи в м. Прип'ять, з 9, 11, 12, 13, 14, 18, 27, 28.08.1986 в с. Луб'янка, 19.08.1986 в м. Прип'ять, 20.08.1986 в с. Н. Шепеличі, 31.08.1986 в с. Володимирівка, з 01.09. по 06.09.1986 в с. Стечанка, 10, 17, 21, 27.10.1986 в м. Прип'ять. (трудова книжка НОМЕР_1).

За час перебування в зоні відчуження з 27.04.1986 р. по 28.04.1986 р. позивачем отримана доза радіоактивного опромінювання 11,12 бер (карточка учета доз радиоактивного облучения № 474), що складає 111,2 мілізівертів.

Позивач є інвалідома 2-ї групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії (посвідчення НОМЕР_2).

Згідно з довідкою від 22.11.2017 р. № 7950/109/104/1/00/17 за роботу (службу) в населених пунктах зони відчуження м. Прип'ять з 27.04.1986 р. по 28.04.1986 р. посадовий оклад позивача становив 150 крб. згідно особових рахунків виплачене грошове забезпечення в сумі 50 крб. 34 коп., з урахуванням коефіцієнта 4 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7 «Об условиях оплаты труда и материального обеспечения работников предприятий, организаций и учреждений, занятых на работах, связаных с ликвидацией последствий аварии на Чернобыльской АЭС и предотвращением загрязнения окружающей среды».

Премія за діючими системами преміювання за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках із зазначенням показника преміювання, розміру премії та підстави її виплати), а також інші доплати та надбавки (за роботу в нічний час, за класність тощо із зазначенням розміру та підстави виплати) до вказаної довідки не включені.

Згідно з розрахунковим листом за 1986 рік нарахування пайкових і добових позивачу не проводилось.

У зв'язку з відмовою відповідача, викладеною в листі від 22.11.2017 р. № 29/К-998, надати повну інформацію про усі передбаченні законодавством нарахування під виконання службового обв'язку в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року, позивач звернувся з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу безпідставно не було нараховано та виплачено кошти за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання, премію за роботу в зоні відчуження, добові та виплати на харчування, а тому він має право на їх отримання і включення до відповідної довідки для розрахунку розміру його пенсійного забезпечення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, судова колегія частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про захист людини від впливу іонізуючого випромінювання» від 14.01.1998 р. № 15/98-ВР (далі - Закон № 15/98-ВР), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 1210), Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. № 964-рс «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» (далі - Розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс), Постановою Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок від 10.06.1986 р. № 207-7 (далі - Постанова Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7), наказом МВС СРСР від 17.05.1986 р. № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» (далі - Наказ МВС СРСР № 0149), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Після аварії на ЧАЕС 26.04.1986 р. Уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення з грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів.

Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов'язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс було встановлено, що в тих випадках, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи у вказаних зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода в розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового забезпечення за посадою і військовому або спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб. (абзац другий).

Абзацом 1 пункту 1 Наказу МВС СРСР № 0149 на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов'язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувалися за основним місцем служби.

Відповідно до Розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс у тих випадках, коли особа офіцерського та начальницького складу органів внутрішніх справ отримує гранично допустиму дозу радіації і у зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки йому виплачується одноразова винагорода в розмірі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням.

З 01.01.2012 р. набула чинності Постанова № 1210, якою передбачено проведення перерахунків та осучаснення пенсії для осіб, що брали участь у ліквідації наслідків аварії у 1986-1990 роках і були визнані інвалідами.

Зазначеною постановою затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону № 796-ХІІ, а також передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986- 1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків.

У ч. 4 ст. 15 Закону № 796-ХІІ визначено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У п. 2.10 Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що із системного аналізу викладених правових норм вбачається, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період. При цьому, розмір отриманої заробітної плати, що зазначається у довідці, має відповідати даним первинних документів, на підставі яких вона видається.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.07.2018 р. по справі № 377/522-16-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов'язковим для апеляційного суду при вирішенні даної справи.

Враховуючи наведені правові висновки, судова колегія встановила, що одноразова виплата в сумі 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів, премія за роботу в зоні відчуження в розмірі 500 крб., добові в сумі 7 крб., та кошти за харчування 5,70 крб. позивачу не нараховувалися та не виплачувалися (жодні відомості про нарахування таких сум у наявних первинних документах) відсутні, а отже у відповідача не було достатніх правових підстав для включення їх у довідку про розмір заробітної плати, отриманої позивачем у період роботи в зоні ЧАЕС.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій відповідача щодо видачі позивачу довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року без включення нарахування та виплати вказаних сум коштів та про зобов'язання відповідача видати позивачу нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в Фастівське об'єднане управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що довідка про грошове забезпечення позивача на роботах в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року була ним видана з урахуванням всіх сум виплат, що вказані у відповідних наявних первинних документах.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення щодо задоволення вказаних позовних вимог, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до помилкового вирішення спору в цій частині та відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення щодо таких позовних вимог.

Водночас, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, оскаржуване рішення суду першої інстанції в іншій частині, щодо задоволення решти позовних вимог, колегія суддів зазначає, що апелянтом не наведено жодних доводів та/або не надано будь-яких доказів щодо відсутності у позивача права на нарахування і виплату йому спірних сум та не спростовано висновку суду в цій частині.

При цьому, судова колегія відзначає, що у своїй апеляційній скарзі відповідач неодноразово посилається на відсутність у позивача права на оплату праці у відповідній кратності, що взагалі не є предметом спору у даній справі, а тому згідно з ч. 5 ст. 308 КАС України не підлягає перегляду апеляційним судом.

Твердження апелянта про те, що позивачем порушено строк звернення до суду з цим позовом, є безпідставними, оскільки до позовних вимог щодо оплати праці такі строки взагалі не застосовуються, а решта вимог заявлені позивачем у межах строку, передбаченого ст. 122 КАС України, з дня, коли позивач дізнався про обставини, які, на його думку порушують його права та інтереси.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що відповідачем, який є суб'єктом владних повноважень, не виконано вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України та не доведено наявності правових підстав для відмови в задоволенні позову в частині вказаних позовних вимог.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача недоплачені суми за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1996 року, відповідно до ст. 316 КАС України, підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - підлягає задоволенню частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо видачі позивачу довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року без включення нарахування та виплати вказаних сум коштів та про зобов'язання відповідача видати позивачу нову довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в Фастівське об'єднане управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії - скасуванню, такі позовні вимоги - залишенню без задоволення, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірними дій Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області щодо видачі ОСОБА_2 довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року без включення одноразової виплати коштів в сумі 450 крб. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів, премії за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 р. в розмірі 500 крб., добових в сумі 7 крб., виплат за харчування в сумі 5 крб.70 коп. та про зобов'язання Фастівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області видати ОСОБА_2 довідку про грошове забезпечення з урахуванням зазначених виплат для подачі до Фастівського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії - скасувати, а в задоволенні таких позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Рішення виготовлено 26 грудня 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: