Справа № 2240/3266/18
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2018-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/3266/18
УХВАЛА

іменем України

29 грудня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лікаря Красилівської центральної районної лікарні ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування висновку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до лікаря Красилівської центральної районної лікарні ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння від 10.09.2018 року.

Ухвалою від 12.11.2018 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує зазначене нижче.

За змістом частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, серед яких зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1, 5, 7 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно - правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Публічно-правовим спором є не будь - який публічно - правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

У спірних правовідносинах відповідач - лікар Красилівської центральної районної лікарні ОСОБА_2 не здійснював владні управлінські функції, тому не є суб'єктом владних повноважень у розумінні частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України. Спірне рішення за своєю суттю є висновком, який зроблений на підставі застосування спеціальних знань з метою встановлення певних обставин та фактів.

У відповідності до пункту 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У поданій до суду позовній заяві позивач просить скасувати висновок лікаря Красилівської центральної районної лікарні ОСОБА_2 про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.09.2018 року.

Зазначений медичний висновок складений лікарем у відповідності до вимог статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я від 09.11.2015 №1452/735.

Сам по собі висновок медичного огляду про визнання недійсним якого заявлено вимогу, не породжує для позивача настання будь-яких прав та обов'язків. Він лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства.

Зазначений висновок може бути доказом у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв'язку із керуванням транспортним засобом у стані сп'яніння.

Таким чином, медичний висновок не є актом індивідуальної дії в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Правомірність висновків лікаря в даному випадку має перевірятись судом під час вирішення спору щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За змістом статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що спір, з приводу якого позивач звернувся до суду, є цивільно-правовим і підлягає розгляду в порядку цивільного процесуального судочинства Хмельницьким міськрайонним судом.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до лікаря Красилівської центральної районної лікарні ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування висновку закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя ОСОБА_3