Справа № 0940/1703/18
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2895/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року про повернення позовної заяви у справі № 0940/1703/18 за адміністративним позовом Заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природнього парку «Гуцульщина» до Пістинської сільської ради Косівського району про визнання протиправним та нечинним рішення сільської ради від 17.06.2018 «Про діяльність НПП «Гуцульщина» на території Пістинської сільської ради» (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Шумей Н.В. в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області 24.09.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Коломийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природнього парку «Гуцульщина» (далі НПП «Гуцульщина», позивач) звернувся з адміністративним позовом до Пістинської сільської ради Косівського району про визнання протиправним та нечинним рішення сільської ради від 17.06.2018 «Про діяльність НПП «Гуцульщина» на території Пістинської сільської ради».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що на момент подання прокуратурою позовної заяви ні адміністрація Національного парку, ні Міністерство екології та природних ресурсів України не забезпечило вжиття заходів щодо судового оскарження рішення сільської ради від 17.06.2018 «Про діяльність НПП «Гуцульщина» на території Пістинської сільської ради». Прокуратура своєчасно та правомірно виступила на захист інтересів держави шляхом застосування наданих їй державою представницьких функцій.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Міністерство екології та природних ресурсів України та НПП «Гуцульщина» не були позбавлені законодавством прав для звернення до суду для захисту прав та законних інтересів, оскільки наділені адміністративно процесуальною дієздатністю, а тому доводи прокурора про те, що ні Міністерством екології та природних ресурсів України, ні НПП «Гуцульщина» не вжито заходів щодо оскарження рішення сільської ради - є безпідставними.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Частиною 4 статті 53 КАС України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Статтею 4 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі ОСОБА_1 № 1697-VII) визначено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що Конституцією України передбачено дві обовязкові вимоги для виникнення у прокурора права на представництво інтересів держави, а саме: 1) доведення, що обставини звернення є виключним випадком і 2) представництво здійснюється в порядку, визначеному законом.

При цьому, частиною 3 ст. 23 Законом № 1697-VII передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частини 4 ст. 23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає, що заступником керівника Коломийської місцевої прокуратури не підтверджено підстав для його представництва у даній судовій справі.

Апеляційний суд не погоджується з вищевказаним твердженням з огляду на наступне.

У позовній заяві визначено державні органи, які наділені повноваженнями щодо здійснення захисту інтересів держави у сфері використання природно-заповідної території НПП «Гуцульщина».

Відповідно до пункту 1.4 Положення «Про національний природний парк Гуцульщина» його віднесено до сфери управління Міністерства екології і природних ресурсів.

Однак, згідно пунктів 1.3 та 3.1 вищевказаного положення парк є самостійною юридичною особою із спеціальною адміністрацією, яка зобовязана забезпечувати його функціонування.

Тому державним органом, який наділений повноваженнями щодо здійснення захисту інтересів держави у сфері використання природно-заповідної території НПП «Гуцульщина», визначено адміністрацію парку.

Також, враховуючи, що парк віднесено до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України, до функцій якого входить управління обєктами державної власності, то державним органом, який в даному випадку уповноважений захищати інтереси держави, є зазначене Міністерство.

З метою визнання нечинним рішення Пістинької сільської ради адміністрація НІШ «Гуцульщина» вживала ряд заходів, зокрема НПП «Гуцульщина» було підготовлено та направлено до Міністерства екології та природних ресурсів України листи № 338/1 від 27.06.2018, № 357/9 від 05.07.2018, № 404/9 від 20.07.2018, № 405/9 від 20.07.2018 щодо захисту земель парку та державних інтересів від протиправних дій Пістинської сільської ради.

Також НПП «Гуцульщина» до Коломийської місцевої прокуратури скеровано лист № 355/9 від 05.07.2018, у якому міститься прохання вжити невідкладних заходів до припинення незаконних дій Пістинської сільської ради, однак самостійно будь-яких дій щодо оскарження незаконного рішення сільської ради не вжито, що свідчить про неналежний (недостатній) захист інтересів держави, що порушені прийняттям незаконного рішення органу місцевого самоврядування.

Крім того, Міністерством екології та природних ресурсів України не вжито будь-яких дій щодо щодо оскарження незаконного рішення сільської ради, порушених рішенням Пістинської сільської ради від 17.06.2018 державних інтересів.

Так, Міністерством екології та природних ресурсів не забезпечено надання відповіді на вищеобумовлені листи НПП «Гуцульщина» з приводу прийняття органом місцевого самоврядування незаконного рішення.

Крім вказаного, 17.09.2018 року сплив встановлений чинним Кодексом адміністративного судочинства України строк позовної давності щодо оскарження незаконного рішення Пістинської сільської ради.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

У справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію: «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

В даному випадку прокурор виступив на захист інтересів держави, оскільки оспорюваним рішенням відповідача у справі змінено належність земель національного природного парку «Гуцульщина» до загальнодержавної власності і жодним іншим чином наразі захистити загальнодержавні інтереси неможливо.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до переконання про те, що прокуратура правомірно виступила на захист інтересів держави шляхом застосування наданих їй державою представницьких функцій, а тому оскаржуване рішення суду першої інстанції є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи, що висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не відповідають обставинам справи, дана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись, ст.ст. 241-243, 308, 311, 320-322, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природнього парку «Гуцульщина» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року про повернення позовної заяви у справі № 0940/1703/18 скасувати, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_1
Повний текст складено 22.12.2018