Справа № 2040/6015/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/6015/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року (повний текст складено 19.10.2018 року, головуючий суддя І інстанції Котеньов О.Г., м.Харків) по справі № 2040/6015/18 за позовом ОСОБА_2 до Заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Оганісяна Разміка Саркісовича, третя особа Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом до Заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Оганісяна Разміка Саркісовича, третя особа Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- визнати незаконною бездіяльність Заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Оганісяна Разміка Саркісовича щодо надання неповної та необґрунтованої відповіді ОСОБА_2 у на скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 15.01.2018;

- зобов'язати Заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Оганісяна Разміка Саркісовича надати повну та обґрунтовану відповідь ОСОБА_2 на скаргу на незаконні дії працівника патрульної поліції від 15.01.2018;

- зобов'язати Заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Оганісяна Разміка Саркісовича провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійної придатності інспектора роти № 6, батальйону № 2, лейтенанта поліції Рибалко В.В.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року по справі № 2040/6015/18 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивовані порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Від відповідача та від третьої особи відзиви на апеляційну скаргу не надходили, що не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, інспектором роти №6 з батальйону №2 УПП у м. Харкові лейтенанта поліції Рибалко В.В. 15.09.2017 складено протокол серії БР №743211 за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача та стягнуто з останнього штраф в сумі 425 грн.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 21.11.2017 по справі №640/15136/17 постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БР №743211 від 15.09.2017, складену інспектором роти №6 батальйону №2 УПП м. Харків старшим лейтенантом поліції Рибалко В.В. скасовано.

15 січня 2018 року позивач звернувся до В.о. начальника Управління патрульної поліції в м. Харкові Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М. з письмовою скаргою на незаконні дії працівника патрульної поліції роти №6 батальйону №2 УПП м. Харків старшим лейтенантом поліції Рибалко В.В., в якій просив:

- повідомити, чи проводилась за вказаним фактом службова перевірка, чи були притягнутий до відповідальності інспектор роти №6 батальйону №2 УПП м. Харків старший лейтенант поліції Рибалко В.В.;

- в разі не проведення службової перевірки, провести службову перевірку щодо дій інспектора роти №6 батальйону №2 УПП м. Харків старшим лейтенантом поліції Рибалко В.В., який виніс незаконну постанову про накладення адміністративного стягнення серія БР №743211 від 15.09.2017;

- притягнути до адміністративної та дисциплінарної відповідальності інспектора роти №6 батальйону №2 УПП м. Харків старшим лейтенантом поліції Рибалко В.В. за порушення ЗУ «Про Національну поліцію», Наказів МВС та Конституції України при виконані своїх службових обов'язків;

- відповідно до абз.3, 5, 7 ст.18, ч.1 абз.4 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» подану скаргу розглянути за участю позивача або участю його представника, після чого ознайомити позивача або його представника з матеріалами перевірки за його скаргою;

- розглянути скаргу у термін, встановлений ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян»;

- письмово проінформувати про прийняте рішення негайно після його прийняття, а у випадку продовження строку розгляду скарги - повідомити про це.

Листом від 21.02.2018 року позивача було запрошено з'явитися для участі у розгляді скарги.

При цьому, представник позивача був повідомлений про розгляд скарги, але не прибув і скарга розглянута без участі позивача чи його представника.

Листом від 27 лютого 2018 року за №Б-111/41/14/02-2018 за підписом заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Оганісяна Разміка Саркісовича надано відповідь на скаргу позивача від 15.01.20118, в якій повідомлено про те, що стосовно пункту першого - перевірки після винесення постанови УПП в Харківській області ДПП не проводилась; щодо пунктів другого та п'ятого - листом від 21.02.2018 №Б-111/41/14/02-2018 позивача запрошено з'явитися для участі у розгляді скарги; вимога, викладена у пункті третьому, є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем розглянуто всі пункти скарги, доказів, які б свідчили про необґрунтованість або безпідставність відповіді на пункти скарги, до суду не надано.

Також суд першої інстанції зазначив, що повноваження Заступника начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Оганісяна Разміка Саркісовича провести службове розслідування стосовно відповідності займаній посаді та професійної придатності інспектора роти № 6 батальйону № 2 лейтенанта поліції Рибалко В.В. є дискреційними повноваженнями відповідача, а тому позивачем невірно обрано спосіб поновлення порушеного права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюється Законом України від 02.10.1996 року №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96).

Відповідно до ст.1 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом 3 даного Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Положеннями ст.4 Закону №393/96 передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Відповідно ст. 18 Закону №393/96 громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Також, ст. 19 Закону №393/96 встановлює обов'язок органу державної влади об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, а також на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Як свідчать матеріали справи скарга позивача була розглянута та листом №Б-111/41/14/02-2018 від 27.02.2018 позивача було повідомлено про обгрунтованість частини скарги, а саме пунктів 2, 4, 5, 6 скарги та про безпідставність пункту 3, а також повідомлено, що службова перевірка лейтенанта поліції Рибалко В.В. не проводилась через відсутність підстав для притягнення поліцейського до відповідальності..

Скарга розглянута за відсутності скаржника, хоча було запрошено листом для участі у розгляді відповідної скарги, що не заперечується сторонами. Щодо строків розгляду скарги позивач порушень не зазначав.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо розгляду скарги позивача.

Колегія суддів зазначає, що позивачем подано скаргу до відповідача на незаконні дії працівника патрульної поліції відповідно до Закону України «Про звернення громадян», а тому доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції вимог Закону України «Про інформацію» не приймаються до уваги.

Основним доводом апеляційної скарги є помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача провести службове розслідування щодо відповідності займаній посаді та професійної придатності інспектора поліції Рибалко В.В.

Правовідносини стосовно проходження публічної служби в органах та підрозділах Національної поліції України врегульовані приписами Закону України "Про Національну поліцію".

Положення ст.70 Закону України "Про Національну поліцію" передбачають можливість прийняття рішення про призначення стосовно поліцейського службового розслідування.

На час виникнення спірних правовідносин були чинними приписи Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 р. за № 541/23073 (далі - Інструкція №230).

Згідно із п.2.1 Інструкції №230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до п.п.2.2.1 п.2.2 Інструкції №230 службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Згідно із п.2.3 Інструкції за рішенням уповноваженого начальника службове розслідування може бути призначене за письмовим рапортом особи РНС з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозр.

Положеннями п.2.5 Інструкції №230 передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

При цьому, відповідно до п.2.6 Інструкції №230 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до п.3.1 Інструкції Міністр внутрішніх справ України має право призначати службові розслідування за всіма підставами та відносно всіх осіб РНС. Інші начальники мають право призначати службове розслідування відносно осіб РНС, якщо Міністром внутрішніх справ України їм надано повноваження накладати на цих осіб РНС дисциплінарні стягнення. Начальники ГУМВС, УМВС мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють. За зверненнями громадян, представників органів місцевого самоврядування, засобів масової інформації, у яких не міститься відомостей з ознаками кримінального правопорушення, службові розслідування, за наявності повноважень та правових підстав, можуть призначати начальники, яким вони адресовані, або начальники тих органів або підрозділів внутрішніх справ, структурних підрозділів МВС, ГУМВС, УМВС, до секретаріатів (канцелярій) яких вони надійшли. Інші службові особи мають право в разі потреби звертатися за підпорядкованістю до наділеного відповідними повноваженнями начальника з клопотанням про призначення службового розслідування. Начальники структурних підрозділів апарату МВС та їх заступники при виявленні підстав, достатніх для призначення службового розслідування відносно особи РНС, яка проходить службу в органі (підрозділі), що не входить до структури апарату Міністерства, можуть надсилати відповідну інформацію до ГУМВС, УМВС, ВНЗ, науково-дослідних установ системи МВС для проведення службового розслідування з подальшим інформуванням МВС про його результати.

Під час розгляду скарги позивача на дії інспектора поліції Рибалко В.В. відповідач не прийняв рішення щодо призначення службового розслідування відносно Рибалко В.В., посилаючись на те, що Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2017 року №1395 не містить норм, які б встановлювали відповідальність працівника поліції за скасування винесеної ним постанови про накладення адміністративного стягнення. Постанова суду, на яку посилався скаржник, не є судовим рішенням, яке зобов»язує Управління патрульної поліції в Харківській області до притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, а тому не встановлено будь-яких фактичних даних, які б об'єктивно свідчили про наявність підстав для задоволення вимог позивача.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Колегія суддів звертає увагу, що діючим законодавством встановлена певна процедура призначення службового розслідування і суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим положеннями Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову позивача, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги позивача про скасування рішення суду.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду судового рішення та вимоги ст. 139, ч. 5 ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для здійснення розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.2, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року по справі № 2040/6015/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) М.І. Старосуд М.М. Яковенко