Справа № 344/4445/18
Суддя: Антоняк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4445/18
Провадження № 2-а/344/624/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Івано-Франківського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області та Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про скасування постанови, рішення про примусове повернення та заборони вїзду на територію України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області та Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про скасування постанови, рішення про примусове повернення та заборони вїзду на територію України.

Доводами позову зазначається, що 23.03.2018 року відповідачем складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. В цей же день начальником відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП, у виді штрафу, у розмірі 510,00 грн. Окрім цього, 23.03.2018 року начальником відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 винесено рішення № 17 про примусове повернення в країну походження. Отримавши паспорт позивач встановив, що без прийняття відповідного рішення, а також без ознайомлення з ним, в його паспорті на сторінці 26 стояла відмітка про заборону вїзду в Україну від 23.03.2018 року, терміном на 3 роки. Вважає постанову про накладення адміністративного стягнення, рішення про примусове видворення та запис у паспорті про заборону вїзду на територію України протиправними та такими, що підлягають скасуванню. У протоколі і у постанові від 23.03.2018 року не зазначено відомості про спосіб, місце і обставини вчинення правопорушення, не вказаний час вчинення правопорушення, день закінчення терміу перебування на території України. Розгляд справи проводився за відсутності перекладача та захисника. Позивач стверджує, що не володіє українською мовою у достатній мірі, томі під час складання протоколу, винесення постанови він не розумів, які документи підписує, ав всі записи, які виконані у вказаних документах позивачем, виконані під диктовку працівників ДМС. Рішення № 17 про примусове повернення в країну походження прийнято незаконно, а рішення про заборону вїзду на територію України взагалі не приймалось.

В свою чергу, від представника Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, як зазначено у відзиві, 23.03.2018 року, при зверненні громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4 встановлено, що в нього наявна недійсна посвідка на тимчасове проживання в Україні (скасована рішенням УДМС України в Івано-Франківській області від 12.08.2016 року), в яку внесено ймовірно підроблений підпис про її продовження до 01.04.2018 року. Відповідно до проведених відділом у справах іноземців, осіб без громадянства та запобігання нелегальній міграції УДМС України в Івано-Франківській області перевірок було встановлено, що громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_4 прибув в Україну у 2013 році з метою наявчання в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, і був документований посвідкою на тимчасовк проживання в Україні ТП 026268 від 04.11.2013 року. 03.08.2016 року відповідно до наказу ректора ІФДТУНГ № 49/14 позивач був відрахований з аспірантури за невиконання умов договору. Після відрахування посвідку не повернув, у паспорті штамп про анулювання посвідки не було проставлено. На підставі повідомлення ІФДТУНГ від 11.08.2016 року № 67-99-91 про відрахування позивача, УДМС прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні від 12.08.2016 року. Оскільки посвідку було скасовано, то позивач повинен був знятися з реєстрації місця проживання та виїхати за межі України протягом місяця, з дня отримання копії рішення про скасування посвідки, направленої листом УДМС. Після закінчення законного терміну перебування позивач територію України не покинув, з приводу продовження терміну тимчасового перебування до органів чи підрозділів ДМС України, за місцем тимчасового проживання, не звертався. Оскільки позивач 03.08.2016 року був відрахований з аспірантури ІФДТУНГ, законних підстав для продовження дії посвідки у нього не було.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у адміністративному позові, просив задовольнити в повному обсязі. В подальшому подав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справи без його участі, на підстав долучених до позовної заяви документів та згідно наданих пояснень.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечили з підстав, зазначених відзиві позовну заяву.

Бручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином ОСОБА_6.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2018 року Управлінням ДМС в Івано-Франківській області складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 (Amoabeng) ОСОБА_4 (Michael) про те, що 23.03.2018 року о 17 год. 10 хв. вивлено гр. ОСОБА_6 ОСОБА_4, який після відрахування з числа студентів ІФНТУНГ, у звязку із закінченням навчання, вчасно не покинув територію України. Відрахований з числа студентів, наказ № 67-99-91 від 11.08.2016 року. На території України продовжував проживати по недійсному документу, а саме по посвідці, термін дії якої закінчено (а.с. 8).

Встановлено, що 23.03.2018 року начальником відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 винесена постанова про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП, у виді штрафу, у розмірі 510,00 грн. (а.с. 9).

Також, 23.03.2018 року начальником відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області ОСОБА_5 винесено рішення № 17 про примусове повернення в країну походження ОСОБА_6 громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10-11).

Як слідує зі змісту вказаного рішення, 23.03.2018 року, під час проведення оперативно-профілактичного відпрацювання щодо законності перебування на території України іноземних громадян, під умовною назвою «Мігрант», працівниками Івано-Франківського міського відділу УДМС України в Івано-Франківській області, в м. Івано-Франківську, виявлено громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який пояснив, що він прибув на території України в 2013 році, з метою навчання в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу. Управлінням ДМС України в Івано-Франківській області документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні ТР 026258 від 04.11.2013 року. 31.03.2017 року документований паспортом ОСОБА_6 G 1205001 (термін дії до 30.03.2022 року, взамін паспорта Н 2303241 вид в ОСОБА_7 від 04.11.2008 року, строк дії якого закінчується 03.11.2018 року. 11.06.2016 року, відповідно до наказу Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_4 відрахований з числа студентів, у звязку із закінченням навчання. Після відрахування останній посвідку не повернув, паспорт і штамп про анулювання посвідки проставлено не було. Після закінчення відповідного терміну перебування, громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_4 у визначений термін територію України не покинув, з приводу продовження терміну тимчасового перебування до органів чи підрозділів ДМС України, за місцем тимчасового проживання, не звертався.

Також, в оспорюваному рішенні зазначається, що за порушення встановлених правил перебування в Україні, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення визначеного терміну перебування, 23.03.2018 року працівниками Івано-Франківського міського відділу УДМС України в Івано-Франківській області відносно вказаного іноземця складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Управлінням ДМС України в Івано-Франківській області справу розглянуто та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. Свою провину у вчиненні даного адміністративного правопорушення громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_4 визнав, штраф сплатив добровільно у повному розмірі. На даний час громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_4 не працює, дозвіл на працевлаштування в Україні відсутній. Власного житла не має. З приводу добровільного повернення на батьківщину до територіальних органів чи підрозділів ДМС України не звертався, згідно зі статтею 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року.

З долученого до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 334255, виданого 23.12.2017 року, вбачається, що 23.12.2017 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_8, громадянкою України (а.с. 42).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з витягу з наказу № 49/14 Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу від 03.08.2016 року, ОСОБА_4, громадянина ОСОБА_6 відраховано з аспірантури з 03.08.2016 року, за невиконання умов договору (а.с. 43).

Листом від 11.08.2016 року № 67-99-91 Івано-Франківський національний технічного університет нафти і газу повідомив начальника УДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_9 про відрахування громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_4, у звязку з закінченням навчання. У цьому ж листі зазначено, що посвідку на тимчасове проживання в Україні ТР 026268 ОСОБА_4 не повернув (а.с. 44).

12.08.2016 року головним спеціалістом відділу у справах іноземців, осіб без громадянства УДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_10 прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання серії ТР 026268 громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення затверджене начальником УДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_9 (а.с. 45).

Рішення УДМС в Івано-Франківській області від 12.08.2016 року про скасування посвідки на тимчасове проживання направлено ОСОБА_4 за місцем його проживання (а.с. 47).

Як вбачається з копії письмового пояснення ОСОБА_4, він звернувся до ОСОБА_11 де Хесус, для продовження йому терміну перебування в Украхні, за що він повідомив, що потрібно заплатити 800 доларів США. Позивач зазначає, що він оплатив і він йому продовжив до першого квітня 2018 року. Порекомендував його друг, який зараз повернувся додому (а.с. 59).

В матеріалах справи наявні доповідні записки посадових осіб УДМС Украхни в Івано-Франківській області, в яких зазначається про підроблені підписи та штампи у посвідці на тимчасове проживання ОСОБА_4 (а.с. 60-63).

Для вжиття заходів реагування з приводу нелегального перебування на території України ОСОБА_4 першим заступником начальника УДМС в Івано-Франківській області ОСОБА_12 направлено відповідну інформацію начальнику ГУ НП в Івано-Франківській бласті, начальнику УВБ в Івано-Франківській бласті, начальнику управління державної реєстрації ГТЮ у Львівській області (а.с. 65-67).

Відповідно до запиту слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУНП Украхни в Івано-Франківській області ОСОБА_13 вбачається, що з приводу посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001563 за ч. 4 ст. 358 КК Украхни (а.с. 68).

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI, визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

За нормами ч. 1 ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до п.п. 2, 5 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Відповідно до вимог п. 10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ, посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки. Після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання іноземець та особа без громадянства зобовязані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка на тимчасове проживання передається приймаючій стороні, яка зобовязана подати її територіальному органові або підрозділові ДМС за місцем проживання іноземця та особи без громадянства протягом десяти днів з моменту зняття з реєстрації.

У протоколі про про адміністративне правопорушення ПР МІФ 000632 від 23.03.2018 року, ОСОБА_4 надав пояснення, якими зазначає, що віддав тимчасову посвідку третій особі, а не працівникам ДМС, тому що не оплатив навчання, не виконав умови договору і був відрахований з числа студентів (а.с. 8, зв.).

Окрім того, у письмовому поясненні (а.с. 59) ОСОБА_4 зазначає, що він звернувся до ОСОБА_11 де Хесус, для продовження йому терміну перебування в Україні, за що він повідомив, що потрібно заплатити 800 доларів США. Він оплатив і останній йому продовжив до першого квітня 2018 року. Порекомендував його друг, який зараз повернувся додому.

Таким чином, позивач особисто підтверджує факт не вчинення ним будь яких дій щодо продовження терміну дії своєї посвідки на тимчасове проживання, чим порушив норми міграційного законодавства.

Твердження позивача, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови він не розумів, які документи підписує, не підтверджено жодним доказом та спростовується матеріалами, наданими суду представником відповідача, на обґрунтування доводів заперечення.

Відповідно до п.1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 20.08.2014року №360 (далі - Положення) Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з п. 2 Положення Державна міграційна служба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_7 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач перевищив дозволений строк перебування на території України з моменту закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання. Документів на продовження терміну дії посвідки на тимчасове проживання не подав.

Відтак, суд приходить до переконання, що рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень є законним, вчиненими у відповідності до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст. 2 КАС України.

Керуючись Конституцією України, ст. ст.2, 243, 288 КАС України, Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України та Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ від 28 березня 2012 р. № 251, Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 360, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Івано-Франківського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області та Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про скасування постанови, рішення про примусове повернення та заборони вїзду на територію України відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 26.12.2018 року.