Справа № 440/3960/18
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. ПолтаваСправа № 440/3960/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2018 року ОСОБА_1 /надалі - позивач; ОСОБА_1В./ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /надалі - відповідач; ГУ ПФУ в Полтавській області/ про зобов'язання ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щомісячно з 01.01.2016 року здійснювати нарахування та виплату пенсії в розмірі 64 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, оскільки право на вказаний розмір пенсії позивач має у зв'язку зі звільненням зі служби в органах внутрішніх справ через хворобу, що в повній мірі визначено пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Законом України "Про Національну поліцію".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3960/18, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

07 грудня 2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позов /а.с. 68-69/, у якому представник ГУ ПФУ в Полтавській області просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ 28.02.2015 через хворобу у запас, а не у відставку, у зв'язку з чим позивачу правомірно призначено пенсію, виходячи з 59 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, та відсутні підстави для призначення пенсії в розмірі 64 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Наказом Управління МВС України у Полтавській області № 85 о/с від 27 лютого 2015 року "По особовому складу" /а.с. 37/ підполковника міліції ОСОБА_1, начальника відділу режимно-секретного та документального забезпечення УМВС, звільнено з органів внутрішніх справ з 28 лютого 2015 року за пунктом 64 "б" (у запас через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Підставою звільнення у наказі зазначено: рапорт ОСОБА_1 від 23 лютого 2015 року, подання УМВС від 23 лютого 2015 року, свідоцтво про хворобу №55-С, видане 17 лютого 2015 року військово-лікарською комісією, підпорядкованою УМВС /а.с. 37-39/. Вислуга років станом на 28 лютого 2015 року складає 23 року 00 місяців 21 день. Безперервний стаж служби в ОВС становить 20 років 11 місяців 27 днів.

Вказаний наказ є чинним, доказів скасування цього наказу до суду не надано.

Протоколом за пенсійною справою № (МВС) від 16 березня 2015 року ОСОБА_1 призначена пенсія згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 березня 2015 року довічно за вислугу 23 роки у розмірі 59 відсотків грошового забезпечення /а.с. 56/.

05 жовтня 2018 року позивач звернувся до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою (вхідний №1541/В-03), у якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії починаючи з 01.01.2016 із врахуванням 5% основного розміру пенсії, тобто 64% грошового забезпечення /а.с. 40-42/.

ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12 жовтня 2018 року №1541/В-03 /а.с. 43/ позивача повідомлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до подання про призначення пенсії від 11.03.2015 №4/530-2143 Управління МВС України в Полтавській області ОСОБА_1 звільнений у запас через хворобу 28.02.2015. Зважаючи на зазначене, пенсію позивачу призначено з 01.03.2015 у розмірі 59% від грошового забезпечення з врахуванням вислуги тривалістю 23 роки: 50% за вислугу 20 років та додатково по 3 відсотки за кожен рік понад 20 років (50 + (3% х 3р.) = 59%). Зазначено, що підстави для встановлення пенсії у розмірі 64 % відповідним сум грошового забезпечення відсутні, оскільки ОСОБА_1 звільнений зі служби через хворобу у запас, а не у відставку.

Позивач не погодився з відмовою відповідача у нарахуванні та виплаті пенсії, виходячи з 64 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції станом на час призначення пенсії ОСОБА_1 (березень 2015 року)) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Аналізуючи наведену норму, можна прийти до висновку, що визначальним критерієм для встановлення розміру пенсії (50% чи 55% відповідних сум грошового забезпечення ) є підстава звільнення особи з військової служби.

Зокрема, пенсія в розмірі 55% встановлюється звільненим військовослужбовцям виключно у двох випадках: звільнення у відставку за віком або звільнення у відставку за станом здоров'я. При цьому суд зазначає, що така підстава звільнення повинна бути зазначена у наказі про звільнення.

Як встановлено судом, наказом Управління МВС України у Полтавській області № 85 о/с від 27 лютого 2015 року "По особовому складу" /а.с. 37/ підполковника міліції ОСОБА_1, начальника відділу режимно-секретного та документального забезпечення УМВС, звільнено з органів внутрішніх справ з 28 лютого 2015 року за пунктом 64 "б" (у запас через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Відповідно до Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" №2232-XII від 22.03.1992 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року (надалі Положення №114) визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Згідно з пунктом 62 Положення №114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обов'язок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Пунктом 3 частини 1 статті 22 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 визначено, що граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років.

Тобто, граничний вік перебування на військовій службі у званні підполковника міліції встановлено для позивача до 50 років.

Відповідно до пункту 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації); и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку; ї) у зв'язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

Звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу у відставку врегульоване пунктом 65 Положення №114, відповідно до якого особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку): а) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого пунктом 7 цього Положення та Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 28 лютого 2015 року звільнений з органів внутрішніх справ у запас через хворобу за пунктом 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а не у відставку через хворобу за пунктом 65 "б" вказаного Положення.

Таким чином, у відповідача відсутні підстави призначати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 64% грошового забезпечення (55% за вислугу 20 років та додатково по 3 відсотки за кожен рік понад 20 років (55 + (3% х 3р.) = 64%), оскільки розмір пенсії, виходячи з 55% відповідних сум грошового забезпечення може призначатися виключно особам, звільненим з військової служби у відставку, а не у запас.

Суд зауважує, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", зазначаючи, що у зв'язку з набранням чинності цим Законом у нього виникло право на перерахунок пенсії за вислугу років. Однак, з огляду на підстави та механізм здійснення перерахунку пенсії та призначення пенсії, вказані дії не є тотожними. Тому посилання позивача на частину 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", як на підставу для перерахунку йому пенсії, в якій не розмежовано звільнення через хворобу у відставку чи у запас, оцінюється судом критично, оскільки пенсія ОСОБА_1 була призначена у березні 2015 року відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу.

Отже, оскільки позивача звільнено зі служби не у відставку, а у запас, то відповідно до наведених вище норм пенсія відповідачем призначена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, тому підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні.

Суд також зауважує, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

З огляду фактичні обставини справи та зумовленого ними нормативного регулювання спірних правовідносин, суд виходить з того, що заявлені позивачем вимоги про зобов'язання відповідача щомісячно з 01.01.2016 здійснювати нарахування та виплату пенсії в розмірі 64 процентів відповідних сум грошового забезпечення по суті є також вимогами на майбутнє.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Стосовно клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати в встановлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення з огляду на відмову у задоволенні адміністративного позову, а також враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов'язань на суб'єкта владних повноважень є правом, а не обов'язком суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

У зв'язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 243-245, 262, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного суду ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава) про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич