Справа № 826/18676/16
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завалівський графіт» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2018 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завалівський графіт» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завалівський графіт» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.09.2016 № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік є неправомірним, а включення Австрійської республіки на три місяці до переліку держав, які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України та подальше її виключення з вказаного переліку є порушенням засад стабільності податкового законодавства, передбачених п. 4.1.9 ст. 4 та пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України.

Представник апелянта до судового засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Завалівський графіт» з питань правомірності віднесення господарських операцій, проведених платником податків за 2015 рік, за результатами якої складено акт від 15.09.2016 № 337/26-15-14-03-01-32921289, яким встановлено порушення позивачем пп. 39.4.2 п.39.4 ст. 39 ПК України щодо неподання позивачем звіту про контрольовані операції за 2015 рік з нерезидентом компанією «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» (Австрійська Республіка) на загальну суму 12 037 091,22 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016 № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 365 400,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, позивач, після процедури адміністративного оскарження, звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р Австрійську Республіку було віднесено до переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України і доказів незаконності або скасування такого розпорядження в судовому чи іншому порядку позивачем не надано. А також оскільки загальний дохід платника податків за 2015 рік перевищує 20 млн. гривень за відповідний календарний рік, обсяг господарських операцій позивача з компанією нерезидентом «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» перевищує 1 млн. гривень, то такі господарські операції є контрольованими в розумінні ст. 39 ПК України, що свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення від 23.09.2016 № .

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 120.3 ст. 120 ПК України, неподання платником податків звіту та/або обов'язкової документації про здійснені ним протягом року контрольовані операції або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, тягне за собою накладення штрафу у розмірі: 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції; п'ять відсотків суми контрольованих операцій, що не задекларовані у звіті; три відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктом 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати за всі не задекларовані контрольовані операції.

Приписами пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України визначено, що для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Під час визначення такого переліку Кабінет Міністрів України враховує такі критерії: держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні; держави, які не розкривають у публічному доступі інформацію про структуру власності юридичних осіб; держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією. Такий перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

Згідно з пп. 39.2.1.4 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України, господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, зокрема, але не виключно - операції з товарами, такими як сировина, готова продукція, тощо.

Відповідно до пп. 39.2.1.7 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України, господарські операції визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: загальний обсяг доходу платника податків та/або його пов'язаних осіб від усіх видів діяльності, що враховується під час визначення об'єкта обкладення податком на прибуток підприємств, перевищує 20 млн. гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік; обсяг групи таких господарських операцій платника податків та/або його пов'язаних осіб з одним контрагентом перевищує 1 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість) або 3 відсотки доходу, що враховується під час визначення об'єкта обкладення податком на прибуток підприємств, платника податків за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформацію про здійснені контрольовані операції одночасно з поданням декларації з податку на прибуток підприємств (додаток до декларації). Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Так, між ТОВ «Завалівський графіт» з нерезидентом компанією «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» (Австрійська Республіка) укладено ряд зовнішньоекономічних контрактів купівлі-продажу від 09.10.2014 № 42-2014-ZG; від 13.10.2014 № 45-2014-ZG; від 08.05.2015 № 29-2015-ZG; від 08.05.2015 № 30-2015-ZG; від 08.05.2015 № 31-2015-ZG; від 11.05.2015 № 19-2015-ZG, загальна сума господарських операцій по яким складає 12037091,22 грн.

Позивачем до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві подано уточнюючу податкову декларацію від 25.07.2016 № , де зазначено про те, що загальний дохід платника податків, визначений за правилами бухгалтерського обліку задекларований у розмірі 169 263 465,00 грн., тобто перевищує 20 млн. грн.

Обсяг господарських операцій позивача з компанією «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» (Австрійська Республіка) складає 12 037 091,22 грн., що перевищує 1 млн. грн. за відповідний податковий (звітний) рік.

Місцем реєстрації нерезидента компанії «Grafitbergbau Kaiserberg Ges.m.b.H.» є Австрійська Республіка.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 1042-р, у відповідності до 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України визначено Перелік держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, термін дії якого з 25.12.2013 по 13.05.2015.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України» визнано таким що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 1042-р та затверджено новий перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, в якому міститься, зокрема, Австрійська Республіка.

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.07.2015 № 677-р внесено зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р, яким Австрійську Республіку з 01.08.2015 виключено з такого переліку.

В той же час, суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Завалівський графіт» виходить з такого.

Приписами пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, зокрема, що операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Під час визначення переліку держав (територій) Кабінет Міністрів України враховує такі критерії:

держави (території), у яких загальна ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні;

держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією.

Затверджений Кабінетом Міністрів України перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на своєму офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

Відтак, відповідний Перелік повинен був оприлюднюватись саме щороку.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що як на початку 2015 року так і на початку 2016 року працівниками Товариства було проведено перевірку стану діючого законодавства на наявність у переліку держав, які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, держав, резидентами яких є контрагенти позивача. Зокрема, було встановлено, що Австрійська республіка на початок 2015 та 2016 не входила до переліку держав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

Принципи, проголошені у статті 4 Податкового кодексу України повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку.

Так, серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України).

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

У свою чергу, принцип стабільності закріплений у пп. 4.1.9 п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Так, згідно вказаної норми зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

У спірних правовідносинах колегія суддів приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішеннях по справам «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерело права.

Зазначеними рішеннями було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності визначення позивачу спірного податкового зобов'язання, з огляду на те, що Австрійську республіку було включено і виключено з вказаного вище Переліку протягом трьох місяців 2015 року.

Відтак, суд апеляційної інстанції враховує доводи позивача щодо неправомірності дій податкового органу, з огляду на те, що включення Австрійської Республіки на три місяці до переліку держав, які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України та подальше її виключення з вказаного переліку є порушенням засад стабільності податкового законодавства, передбачених п. 4.1.9 ст. 4 ПК України, оскільки п. 4.1.9 ст. 4 ПК України передбачає саме стабільність.

Крім того, колегія суддів критично оцінює аргументи суду першої інстанції, який вказав, що розпорядження КМ України, яким визначено лише територіальний критерій, щодо якого застосовуються норми ПК України, не створює та не змінює будь-яких елементів податків і зборів, визначених п. 7.1. ПК України, позаяк враховуючи вказані обставини справи, в результаті зазначених змін на позивача було покладено додатковий обов'язок, і як наслідок притягнуто до відповідальності шляхом прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 23.09.2016 № .

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, зазначений обов'язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 820/6318/16, оскільки обставини даної справи відрізняються від тих, які мають місце у вказаному спорі, позаяк доводи позивача у справі № 820/6318/16 стосувалися відсутності обов'язку подання звіту про контрольовані операції за 2015 рік в електронній формі. А також з огляду на те, що за наслідками розгляду справи, Верховний Суд вказав на необхідність врахування розміру річного доходу суб'єкта господарювання від будь-якої діяльності, обсягу господарських операцій з кожним контрагентом і включення контрагента до Переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів, з метою оцінки обставин, які є підставою для подання Звіту по контрольованим операціям, що також свідчить про відмінність фактичних обставин справи та підстав звернення з позовом у справі № 820/6318/16 та в межах даного спору.

Враховуючи викладені обставини справи та норми ПК України, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 23.09.2016 № , прийнятого ГУ ДФС у м. Києві, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи та належно не досліджено факт порушення позивачем вимог ПК України, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Керуючись статтями 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завалівський графіт» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2018 - скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві № від 23.09.2016.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 26.12.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук