Справа № 826/19365/16
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Фінанси та кредит" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 27 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Фінанси та кредит", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києві з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Фінанси та кредит", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила визнати відмову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не законною та зобов'язати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» включити її вимоги до реєстру кредиторів Банку.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та зазначає, що вона є спадкоємцем на загальну сум вкладу в розмірі 284 8950,00грн. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб їй виплачено суму в розмірі 66666,66 грн., що становить 1/3 від успадкованого, натомість кредиторські вимоги Позивача безпідставно не включено до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києві від 27 березня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» щодо не включення ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до реєстру акцептованих вимог Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом додаткового внесення до нього вимог кредитора ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на суму 218 318,34грн. та подати ці зміни виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Фінанси та кредит" подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Фінанси та кредит" не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Фінанси та кредит" зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про поважність пропуску встановленого 30-денного строку заявлення кредиторських вимог Позивача, адже вона звернулась до Уповноваженої особи лише через 72 дні, вже навіть після отримання свідоцтва про право на спадщину.

Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_2, отримала спадок, що складається з вкладів з відповідними відсотками, що знаходяться у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рахунках: НОМЕР_3, який відкрито 03.05.2013 згідно депозитного договору № 10642/370-13; НОМЕР_4, який відкрито 01.02.2014 року згідно депозитного договору № 300131/5921/370-14; НОМЕР_5, який відкрито 25.07.2014 року згідно депозитного договору № 300131/89033/370-14; НОМЕР_6, який відкрито 25.07.2014 року згідно депозитного договору № 300131/89032/370-14; НОМЕР_7, який відкрито 08.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/143256/370-14; НОМЕР_8, який відкрито 16.12.2014 року згідно депозитного договору №300131/148462/370-14; НОМЕР_9, який відкрито 22.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/152371/370-14; НОМЕР_10, який відкрито 22.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/152454/370-14; НОМЕР_11, який відкрито 03.05.2013 року згідно депозитного договору №10642/370-13; НОМЕР_11, який відкрито 01.02.2014 року згідно депозитного договору № 300131/5921/370-14; НОМЕР_12, який відкрито 25.07.2014 року згідно депозитного договору № 300131/89032/370-14; НОМЕР_13, який відкрито 08.12.2014 року, згідно депозитного договору №300131/143256/370-14; НОМЕР_14, який відкрито 16.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/14862/370-14; НОМЕР_15, який відкрито 22.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/152371/370-14; НОМЕР_16, який відкрито 22.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/152454/370-14; НОМЕР_17 який відкрито 03.05.2013 року згідно депозитного договору № 10642/370-13; НОМЕР_18, який відкрито 01.02.2014 року згідно депозитного договору № 300131/5921/370-14; НОМЕР_19, який відкрито 25.07.2014 року згідно депозитного договору № 300131/89033/370-14; НОМЕР_20, який відкрито 25.07.2014 року згідно депозитного договору № 300131/89032/370-14; НОМЕР_21, який відкрито 08.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/143256/370-14; НОМЕР_14, який відкрито 16.12.2014 року згідно депозитного договору №300131/148462/370-14; НОМЕР_22, який відкрито 22.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/152371/370-14; НОМЕР_23, який відкрито 22.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/152454/370-14; НОМЕР_24, який відкрито 03.05.2013 року згідно депозитного договору № 10642/370-13; НОМЕР_18, який відкрито 01.02.2014 року згідно депозитного договору №300131/5921/370-14; НОМЕР_19, який відкрито 25.07.2014 року згідно депозитного договору № 300131/89032/ 370-14;/ НОМЕР_21, який відкрито 08.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/143256/ 370-14; який відкрито 16.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/148462/370-14; НОМЕР_25, який відкрито 22.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/152371/ 370-14; який відкрито 22.12.2014 року згідно депозитного договору № 300131/152454/ 370-14; на карткових рахунках: НОМЕР_2 (грн.), який відкрито 02.07.2015 року згідно договору № 001-Б/013047; НОМЕР_26 (грн.) , який відкрито 07.04.2012 року згідно договору № 009-0/005231; НОМЕР_27 (грн.), який відкрито 07.04.2012 року згідно договору № 009-0/005231, належних померлому ОСОБА_5 на підставі довідки за вихідним № 9- 071350/339, виданої 24.05.2016 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 171 від 17.09.15 року «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було запроваджено тимчасову адміністрацію. Згідно вказаного рішення у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та кредит», Чернявську О.С. строком на три місяці з 18.09.2015 року до 17.12.2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ № 898 від 17.12.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 230 від 18.12.2015, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1703 від 01.09.2016 року змінено уповноважену особу Фонду гарантування, якій делегуються повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно з зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, делеговано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Валендюку Владиславу Сергійовичу з 05.09.2016 року.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.07.2016 року Позивачем отримано у спадок 1/3 частину вкладу з відповідними відсотками, що знаходяться в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та становить 284 895 грн.

Спадкова справа на банківський вклад позивачем оформлено у липні 2016 року, після сплину шести місячного строку на прийняття спадщини, враховуючи викладене позивач зазначив, що не мала можливості звернутись з заявою про вимоги до банку у 30-ти денний термін.

За твердженнями сторін, ОСОБА_2 здійснено виплату через банк-агент гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 66 666,66грн. Залишок невиплаченої суми склав 218 318,34 грн.

ОСОБА_2 22.09.2016 року звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Валендюка В.С. з заявою про включення до реєстру кредиторів з обґрунтуванням підстав пропущення строку.

Директор департаменту завершення операцій «Банк «Фінанси та кредит» Носовець Н.І. листом № 3-037610/10976 від 06.10.2016 року повідомив Позивача про те, що останнім пропущено строк заявлення кредиторських вимог.

Вважаючи на підставі викладеного свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Позивач, як спадкоємець вкладника АТ Банк «Фінанси та кредит» - ОСОБА_2 - не мала можливості заявити Уповноваженій особі свої вимоги до банку у вказаний період, оскільки набула спадщину після смерті владника (липень 2016) та вже після завершення 30-денного терміну, встановленого частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відтак, строк для пред'явлення вимог кредитора пропущено позивачем незалежно від його волі та з об'єктивних причин. Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку про протиправність відмови Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо не включення ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до реєстру акцептованих вимог АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Також, суд першої інстанції дійшов до висновку, що належним способом захисту порушених прав та інтересів Позивача у межах спірних правовідносин є необхідність зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит». внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом додаткового внесення до нього вимог кредитора ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на суму 218 318,34грн. та подати ці зміни виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для затвердження.

Колегія суддів непогоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначає, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Як свідчать матеріалами справи, Позивач звернулась до адміністративного суду з позовом про включення кредиторських вимог Позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Фінанси та кредит".

Відповідно до ст. 2, 3, 4, 37, 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон № 4452-VI) на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог особи до суб'єкта господарювання - Банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договору, уповноважена особа Фонду та Фонд діють як представники сторони договірних відносин.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України у редакції, чинній на час прийняття рішень) завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметна підсудність, юрисдикція цивільних прав передбачена у ч. 1 ст. 15 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на вказане та враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду першої про розгляд справи в порядку адміністративного судочинства є помилковим.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16, від 23 травня 2018 року у справі № 811/568/16 та від 27 червня 2018 року у справі № 819/583/16.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 229, 238, 241, 242, 243, 248, 308, 310, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Фінанси та кредит" - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 27 березня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Фінанси та кредит", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 21.12.2018 року.