Справа № 1140/2359/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

29 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 1140/2359/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщені суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року (суддя Притула К.М., м. Кропивницький, повний текст складено 27.09.2018 року) у справі № 1140/2359/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними дії та зобовязання поновити виплату пенсії, -

в с т а н о в и в:

21.08.2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі по тексту відповідач), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії; зобовязати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії з 01.05.2018 року у розмірі, передбаченому чинним законодавством зі змінами та доповненнями, чинними на момент нарахування та виплати пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не погодившись з рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що ключовою нормою для виплати пенсії є зазначення у заяві про поновлення виплати фактичного місця проживання в межах України, так як позивач постійно проживає за межами України поновити та виплачувати йому пенсію як громадянину України Пенсійний фонд не має змоги. Апелянт вказує, що для поновлення виплати пенсії передбачена окрема процедура, за якою пенсіонер повинен надати до управління певні документи самостійно звернутись з відповідною заявою.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України і має право на одержання пенсії, яка призначена на підставах та у порядку, встановленому Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншим законодавством України, дійсним на час призначення пенсії. У 2017 році позивач виїхав на постійне проживання до Держави Ізраїль, до виїзду проживав у місті Кропивницький. Встановлено, що за час проживання позивача за межами України, пенсія йому не виплачувалась.

Відповідно до відмітки у паспорті громадянина України, позивач оформив виїз на постійне проживання до Держави Ізраїль.

Відповідно до матеріалів справи, пенсія ОСОБА_1 призначена у серпні 2009 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 26.08.2009 року.

23.04.2018 року позивач через уповноваженого представника звернувся до Кропивницького обєднаного УПФУ в Кіровоградській області з заявою про поновлення виплати пенсії. Листом від 24.05.2018 року за № 234/3-10 позивачу відмовлено в поновленні виплати пенсії, свою відмову відповідач мотивував тим, що заява про поновлення виплати пенсії подається через представника або особисто пенсіонером за місцем проживання (реєстрації), вказано, що пенсіонером не надано документу, що засвідчує особу та проживання (реєстрацію).

17.07.2018 року ОСОБА_1 повторно через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про поновлення виплати пенсії. Листом від 16.08.2018 року № 401/4-10 повідомлено, що виплата пенсії поновлюється у разі звернення особи з відповідною заявою, з додаванням документів про місце проживання (реєстрацію).

Встановлено, що заяву про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подавав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 1 ст. 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визнаний неконституційним. Конституційний суд України вказував, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний суд України у рішенні №25-рп/2009 вказував, що оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Оскільки норма п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» була визнана неконституційною, то позивач у разі його звернення до органу Пенсійного фонду України, з цього часу мав право одержувати вищевказану пенсію.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Вищевказана норма стосується вже нарахованих сум, але не виплачених з вини пенсіонера, а вимоги позивача стосуються поновлення нарахування сум пенсії та її виплати.

Посилання відповідача на те, що пенсія виплачується лише тим особам, які вказали у заяві фактичне місце проживання в межах України є безпідставним, з огляду на те, що ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачене нарахування пенсії на визначений особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, та те, що пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом.

Відповідно до пункту 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії. У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не було проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

Згідно п 4.8. Порядку заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Поновлення пенсії здійснюється за матеріалами, що є в пенсійній справі, отже доводи відповідача, що позивачем не було додано документів про стаж та вік, колегія суддів до уваги не бере.

Варто вказати, що саме рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Таким чином у позивача наявне право на поновлення раніше призначеної пенсії, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачам у поновленні виплати пенсії.

Що стосується дати, з якої підлягає поновлення позивачу виплати пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 51, п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі відмови в задоволенні апеляційної скарги, не передбачено повернення судових витрат, здійснених субєктом владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 314, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у справі № 1140/2359/18 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов