Справа № 0440/6904/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Справа № 0440/6904/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 13.09.2018 надійшов позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача у відмові йому провести розрахунок заборгованості за допомогою на оздоровлення за 2011 рік згідно постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2011 року у справі № 2-а/1056/2011 у повному обсязі та зобов'язати відповідача вчинити дії по уточненню суми заборгованості, перерахувати і виплати йому недоплачену суму такої заборгованості.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2018року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано строк для усунення її недоліків.
Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою відмовлено у залученні Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до участі у справі в якості третьої особи, а також запропоновано відповідачу надати суду відзиву на позовну заяву.
Відповідач у визначений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2011 р. у справі № 2а-1056/2011 (набрала законної сили 20.06.2013 року) задоволено позов ОСОБА_1. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену суму щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3 групи інвалідності за 2011 рік в розмірі передбаченому частиною четвертою статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат із урахуванням раніше виплачених сум. Після набрання рішенням законної сили, 03.03.2014 року на виконання був виданий виконавчий лист у даній справі.
Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 01.07.2015 року № 21, мінімальна з/п на 01.07.2015 року складає 1218 грн., кількість мінімальних з/п 4, до виплати 4782 грн.
26.06.2018 р. позивачем отримано на особистий рахунок суму заборгованості в розмірі 4782 грн., яка була перерахована відповідачем на виконання виконавчого листа Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.03.2014 року у справі № 2а-1056/2011.
На вказане звернення отримав від відповідача відповідь, в якій позивачу повідомлено, що згідно довідки боржника (Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області) від 01.07.2015 року № 21, сума, що підлягала до виплати становила 4782 грн. та вказану суму перераховано на його користь згідно платіжного доручення від 22.06.2018 року за № 130287.
При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Статтею 3 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність 05.01.2017) передбачено, що у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.
Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 4901-VI) встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 4901-VI, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

За змістом статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до пункту 3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Пунктами 13-15 Порядку № 440 передбачено, що передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

До органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, передаються рішення, які надійшли до 1 числа місяця, що настав за звітним періодом. Відповідальна особа додає до рішень, які передаються до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, реквізити для перерахування коштів заявнику. У разі часткового виконання рішення до нього додаються підтверджувальні документи. До рішень зобов'язального характеру додаються оригінали документів про здійснення нарахування виплат за цим рішенням, підписані уповноваженою особою і завірені гербовою печаткою.

Передача рішень здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання (додаток). Акти приймання-передавання складаються окремо щодо кожної черги погашення заборгованості.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 440 бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 20 Порядку № 440 передбачено, що погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 № 845.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 845).

Пунктом 3 Порядку № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 33 Порядку № 845 передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Підпунктом 1 п. 47 Порядку № 845 передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Відповідно до п. 48 цього Порядку № 845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Отже, з сукупного аналізу наведених правових норм вбачається, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, у порядку та у строки, встановлені Законом № 4901-VI та Порядком № 845, а перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Як свідчать обставини справи, Державна казначейська служба України згідно наданої довідки Управління праці та соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (боржником за виконавчим провадженням) від 01.07.2015 року № 21 сума, що підлягала до виплати становила 4782 грн. та вказану суму відповідачем перераховано на користь позивача згідно платіжного доручення від 22.06.2018 року за № 130287.

Тобто, перерахування коштів стягувачу здійснено Державною казначейською службою України на підставі документів та відомостей, надісланих боржником та у розмірі, який визначений у них, у звязку з чим суд дійшов висновку, що відповідачем, при відмові позивачу провести розрахунок заборгованості, протиправної бездіяльності не допущено.

Разом з тим, виплата коштів на виконання виконавчого документу мала місце лише у 2018 році, тобто поза межами тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей, проте позивач відповідні вимоги з відшкодування компенсації за несвоєчасну виплату заборгованості до суду не заявляв.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги у цій справі на переконання суду є необґрунтованими та безпідставними, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна