Справа № 826/6945/17
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6945/17 Суддя (судді) першої інстанції: Шрамко Ю.Т.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до державного виконавця Подільського РВ ДВС м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Малько Жанни Сергїівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив зобов'язати державного виконавця Подільського РВ ДВС м.Київ ГТУ юстиції у м.Києві Малько Жанну Сергіївну вчинити дії щодо скасування постанови від 18 травня 2017 року про накладання арешту на майно у виконавчому провадженні ВП № 52683607 у повному обсязі та вчинити дії щодо закриття виконавчого провадження ВП № 52683607, повернути виконавчий документ стягувачеві.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.2018 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, подав суду інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи убачається, що на виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 52683607 щодо примусового виконання на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» виконавчого напису від 25.12.2013 № 1652, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить боржнику - ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І. В. 04.07.2008 за реєстровим № 1518.

Вказана квартира передана ОСОБА_3 в іпотеку стягувачу - ПАТ «Комерційний Банк «Надра» за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І. В. 04.07.2008 за реєстровим № 1520 в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 136/П/40/2008-840, укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» 04.07.2008, строк за який провадиться стягнення з 04.07.2008 по 15.10.2013.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаної квартири пропонується задовольнити вимоги стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Надра»:

- суму заборгованості за кредитом у розмірі 68 752,13 дол.США, еквівалент гривні становить 549 535,78 грн.;

- суму заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 44 172,72 дол.США, еквівалент у гривні становить 353 112,50 грн.;

- сума пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 6 215,69 дол.США, еквівалент в гривні становить 49 681,97 грн.;

- сума штрафу за порушення умов кредитного договору у розмірі 7 000,18 дол.США, еквівалент в гривні становить 55 952,44 грн.

Загальна сума заборгованості становить 1 009 982,69 грн.

За заявою ПАТ «Комерційний банк «Надра» від 14.09.2016 відкрито виконавче провадження відповідно до постанови державного виконавця Малько Ж.С. від 21.10.2016.

16.12.2016 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява ОСОБА_3 від 15.12.2016, в якій він просив повернути стягувачеві виконавчий документ у виконавчому провадженні № 52683607 на підставі пунктів 1-3 частини першої Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до яких заборонено стягнення нерухомого майна, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими його кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, а також пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлена заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майна чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З аналогічними зверненнями позивач та його представники зверталися до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві також у лютому та квітні 2017 року.

17.03.2017 державним виконавцем складено акт про те, що на прийом до державного виконавця з'явився представник боржника, якого ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження та зобов'язано його та боржника 23 березня 2017 року об 17.00 год. знаходитися за адресою проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1 та надати державному виконавцю безперешкодний доступ до квартири.

23.03.2017 державним виконавцем складено акт про те, що за адресою: АДРЕСА_1 двері державному виконавцю ніхто не відчинив, з'ясовано факт здачі боржником квартири в оренду.

30.03.2017 державним виконавцем складено акт про те, що за вищевказаною адресою двері ніхто не відчинив.

Постановою державного виконавця Малько Ж.С. від 18.05.2017 накладено арешт на все майно боржника - ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення у виконавчому провадженні.

Державний виконавець Малько Ж.С. звернулась до Подільського районного суду м.Києва з поданням від 31.03.2017 № 1259/7 про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для вчинення виконавчих дій з опису та арешту майна.

Позивач 30.06.2017 надіслав скаргу, в якій просив притягнути до дисциплінарної відповідальності державного виконавця Малько Ж.С.

Не погоджуючись з діями державного виконавця щодо накладення арешту на його майно та бездіяльністю щодо закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачеві звернувся до суду з цим позовом.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволені позовних вимог виходячи з того, що з метою забезпечення реального виконання виконавчого документа у виконавчому провадженні № 52683607 державним виконавцем в межах повноважень та відповідно до закону винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника в межах суми звернення стягнення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 цього Закону встановлено, що примусовому виконанню також підлягають виконавчі написи нотаріусів.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст. 6 Закону).

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

За змістом статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Враховуючи, що державним виконавцем накладено арешт на майно боржника в межах суми звернення стягнення 1 009 982,69 грн., відповідач діяв в межах повноважень та відповідно до Закону.

Апелянт вказує, що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Також зазначає, що квартира, яка перебуває у власності позивача є його єдиним житловим майном.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Як встановлено у ході апеляційного розгляду, квартира АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3, яка передана ним в іпотеку стягувачу - ПАТ «Комерційний Банк «Надра» за договором іпотеки, має загальну площу 27,8 кв.м.

ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 19 вересня 2008 року.

Апелянт вказує, що постійно проживає в даній квартирі та вона є єдиним нерухомим майном, яким позивач володіє.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вищезазначена квартира не використовується позивачем як місце постійного проживання. Актами державного виконавця від 23 та 30 березня 2017 року підтверджується відсутність позивача за вказаною адресою, встановлення факту здачі ним квартири в оренду.

Також суду не надано доказів про надання позивачем державному виконавцеві підтвердження відсутності у нього у власності іншого нерухомого майна.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що на відповідача ані ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ані іншим нормативно-правовим актом не покладено обов'язку перевірки наявності іншого житла у іпотекодавця.

Отже, положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можуть бути застосовані.

Судова колегія зазначає, що виконавчі дії - це визначений законом перелік можливих чи обов'язкових способів діяльності державного виконавця за участю необхідних осіб (сторони, поняті, перекладач, спеціаліст), спрямованих на неупереджене, своєчасне та повне виконання рішення.

Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до державного виконавця Подільського РВ ДВС м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Малько Жанни Сергїівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 28.12.2018