Справа № 520/9655/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
28 грудня 2018 р. Справа № 520/9655/18
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1, з позовом до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:
- Скасувати рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, оформлене протоколом від 06.09.2018 р. про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1;
Підставою подання вказаного позову слугувало те, що Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відмовило позивачці у призначенні пенсії за віком, на підстав дублікату трудової книжки.
В обґрунтування позову зазначає, що 06.06.2018 вона звернулась із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до Київського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, але їй було відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, на погляд відповідача, у неї відсутній необхідний страховий стаж, оскільки період роботи з 14.02.1986 по 27.12.1993 р. не підтверджено. Зважаючи на це, Київське об'єднане управління пенсійного фонду України прийшло до висновку, що загальний стаж ОСОБА_1, на підставі наданих документів складає 19 років 1 місяць 0 днів. Управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1
Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року відкрито спрощене провадження по справі.
На виконання вимог ухвали суду за підписом начальника управління до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що загальний стаж позивачки на підставі наданих документів складає 19 років 1 місяці 0 днів. Отже, підстав для призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не має. Протоколом № 63 від 06.09.2018 було прийнято рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком.
Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до приписів ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що суддя перебувала у відпустці з 03.12.2018 р. по 24.12.2018 р., розгляд справи здійснюється 28.12.2018 року.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), звернулась 06.06.2018 року із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на призначення пенсії за віком мають жінки після досягнення віку 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Протоколом № 63 від 06.09.2018 було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.
Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова надіслало запити у Відділи обліку надходження платежів Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (оскільки Державний творчо-виробничий салон «Арди-Артур» (код відсутній) зареєстрований у цьому районі) і Харківського Приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (оскільки Приватна фірма «Яна»(код відсутній) зареєстрована у цьому районі), щодо господарської діяльності відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» згідно Державного реєстру.
Загальний стаж ОСОБА_1, на підставі наданих документів складає 19 років 1 місяць 0 днів.
За таких обставин, відповідачем зроблено висновок, що підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - не має, у звязку із чим Управлянням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1
Не погодившись із такою відмовою, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що положення Конституції України, за якими, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України), а право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, є результатом виконання трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту.
При цьому основним документом про трудову діяльність працівника згідно ст. 48 КЗпП України та ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення є трудова книжка. Аналогічне поняття закріплене і в порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року за N 637, в п. 1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі по тексту - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємства, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи: розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Судом зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
На час звернення до Відповідача, згідно даних дублікату трудової книжки, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач мала необхідний стаж роботи (а.с. ).
Відповідно до пп.2 п. 2.1. ч. 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.1 1.2005 від № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637).
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Кодексу Законів про Працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п. 1 Порядку № 637. основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. З Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як вбачається за матеріалами справи, дублікат трудової книжки Позивача був оформлений за правилами, установленими розділом 5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці. Мін'юсту, Мінсоцзахисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі Інструкція № 58).
Відповідно до п. 5.3 Інструкції № 58, у графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.
Відповідач зазначає, що період роботи з 14.02.1986 по 27.12.1993 не підтверджено. Необхідність підтвердження записів Відповідачем обґрунтовувалася виправленням в даті (запис № 8. цифра « 8» у числі 1986). Втім, у графі 4 запису № 8 Дублікату трудової книжки Позивача вказано, що Позивача було прийнято на роботу бухгалтером на підставі наказу № 145 від 13.02.1986, а звільнено на підставі наказу № 307 від 27.12.1993, а отже дата запису 14.02.1986 відповідає даті наказу про прийняття на роботу № 145 від 13.02.1986.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з 14.02.1986 по 27.12.1993 позивач працювала у Державному творчо-виробничому салоні «Арди-Артур», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. Доказів на зворотнє відповідачем до суду не надано.
Оскільки дублікат трудової книжки містить вичерпну інформацію про періоди роботи, а саме: зазначено дату внесення запису і номер та дату наказу, на підставі якого було здійснено запис про прийняття Позивача на роботу бухгалтером до Державного творчо-виробничого салону «Арди-Артур», на підставі чого було здійснено запис у трудовій книжці від 14.02.1986, суд приходить до висновку, що відмова у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 є неправомірною.
Крім того, будь-якого іншого підтвердження трудового стажу чинне законодавство не вимагає.
Проте, відповідач пов'язує наявність трудового стажу позивача зі сплатою страхових внесків, що є недопустимим і незаконним, адже єдиним документом, що підтверджує наявність трудового стажу, відповідно до п. 1 Порядку № 637 як вже зазначалось - є трудова книжка.
Суд зазначає, що приписами ч. З ст. 44 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить у залежність особу щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу та призначення пенсії.
Відповідно до ст. З Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 р. кожна фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним! принципами міжнародного права.
Право па виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов'язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
За таких обставин суд приходить до висновку, що невиплата пенсії позивачу, на яку він має право за віком, є порушенням права позивача на мирне володіння своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 105 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застраховані особи та члени їхніх сімей мають право на оскарження дій (бездіяльності) виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку. Оскарження виконавчих органів Пенсійного фонду здійснюється в разі, якщо страхувальником або посадовими особами виконавчих органів Пенсійного фонду порушено права і законні інтереси застрахованих осіб, створено перешкоди для здійснення прав і законних інтересів таких осіб внаслідок дій чи бездіяльності страхувальника, посадових осіб виконавчих органів Пенсійного фонду чи прийнятого виконавчими органами Пенсійного фонду рішення або покладено на застраховану особу чи пенсіонера обов'язки, які не передбачені цим Законом.
Зважаючи на те, що рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, оформлене протоколом від 06.09.2018 р. про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 перешкоджає здійсненню права позивача на отримання пенсії, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, оформлене протоколом від 06.09.2018 р. про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 і зобовязання відповідача призначити пенсію за віком ОСОБА_1.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно зясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного звязку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань сплачений позивачем судовий збір на суму 704,80 грн.
Керуючись статтями 14, 139, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Скасувати рішення Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, оформлене протоколом від 06.09.2018 р. про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 28 грудня 2018 року.
Суддя О.М. Шляхова