Справа № 241/1543/17
Суддя: Демочко Д. О.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

241/1543/17
2-а/241/17/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

26.12.2018 року

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону УПП у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти 4 батальйону УПП у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 877399 від 16.11.2017року, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

Як позивач зазначив в позові, він, 16.11.2017 року о 10:00 годині, дійсно керував транспортним засобом ДАФ, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Купріна в бік проспекту Мира по крайній правій смузі для руху зі швидкість 15 км/год. Випереджаючий його автомобіль Ланос сірого кольору рухався по лівій смузі, побачивши патрульний автомобіль, що наближався різко перестроївся в праву смугу і зупинився попереду автомобіля позивача. Щоб уникнути зіткнення з т/з Ланос він був змушений здійснити маневр ліворуч, після чого повернувся на праву смугу для руху. Однак, його автомобіль був зупинений працівником поліції з причин нібито ненадання переваги в русі службовому транспортному засобу, а саме при наближенні службового транспортного засобу поліції ОСОБА_3 з увімкненим проблисковим маячком синього і червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом не зупинився біля правого краю проїзної частини, щоб надати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд, тим самим порушив вимоги п.3.2 ПДР України за що ч. 3 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 510 гривень.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, оскільки поліцейським порушено вимоги процедури розгляду справи, встановлені в п.9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, не ознайомлено позивача з правами, визначеними ст. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП,відмовлено у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду справи для залучення адвоката. До того ж, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, тобто відповідачем фактично не зафіксовано порушення ним правил дорожнього руху, яке б доводило його вину, не були при розгляді справи досліджені і інші докази. Також, позивач зауважує, що не маючи іншої можливості, був змушений повернути на смугу ліворуч для уникнення зіткнення з автомобілем Ланос сірого кольору, тобто діяв в стані крайньої необхідності, аби не завдати шкоди іншим учасникам дорожнього руху, а ця обставина не була врахована поліцейським при винесені оскаржуваної постанови.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив розглянути справу за його відсутністю, відмовивши в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та врахувавши наступні пояснення. Так,під час супроводу автомобілів швидкої медичної допомоги 16.11.2017 року Інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 в Центральному районі м. Маріуполі по вул. Купріна близько 09год. 25хв. було помічено транспортний засіб DAF XF95.430, днз АН8876ІР, з причіпом BURG д.н.з. НОМЕР_2, водій якого не надав дорогу транспортному засобу, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, чим порушив п. 3.2. ПДР України. Відповідно до чого вказаний транспортний засіб було зупинено. Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред'явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, протокол технічного контролю, і вказану вимогу водій виконав. Працівниками поліції дане правопорушення зафіксоване на реєстратор встановлений в службовому автомобілі, що слугувало як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Доводи позивача щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, безпідставні, оскільки сам позивач після ознайомлення з правами безпосередньо зателефонував своєму адвокату, що підтверджує відеозапис, наданий для огляду в судове засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) пис0ьмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою інспектора роти №4 батальйону УПП у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії АР № 877399 від 16.11.2017 року, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.3 КУпАП з накладенням на нього штрафу в розмірі 510 гривень за те, що того ж числа о 09 годині 40 хвилин, в Центральному районі м. Маріуполя Донецької області по вул. Купріна біля буд. №84, він керуючи автомобілем DAF XF95.430, державний номерний знак НОМЕР_1, з причепом BURG державний номерний знак НОМЕР_2, при наближенні службового транспортного засобу поліції ОСОБА_3 з увімкненим проблисковим маячком синього і червоного кольорів та спеціальним звуковим сигналом не зупинився біля правого краю проїзної частини, щоб надати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд, чим порушив вимоги п.3.2 ПДР України за що ч. 3 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв'язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 510 гривень (а.с.5).

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями і тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 3.2. ПДР України визначено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобовязані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобовязані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі).

Позивачем не оспорюється, те що автомобіль поліції рухався з увімкненими спеціальними світловими (проблисковим маячком синього і червоного кольорів) та звуковими сигнальними пристроями, а як встановлено з наведених вище норм законодавства, він був зобовязаний зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі), що не зробив, пояснюючи свої дії такими, що вчинені в стані крайньої необхідності.

Статтею 18 КУпАП встановлено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Однак, суд не вбачає в діях позивача крайньої необхідності, оскільки позивач повинен був виконати вимоги п. 3.2 ПДР України, ще до того як він повернув ліворуч на смугу руху, за якою здійснював рух службовий автомобіль, для уникнення зіткнення з автомобілем Ланос сірого кольору. Дана обставина підтверджується відеозаписом, здійсненим на реєстраторі, встановленому в службовому автомобілі та оглянутим в судовому засіданні.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлений ст. 279 КУпАП, відповідачем порушено не було, оскільки, розпочинаючи розгляд справи, відповідач представився, позивач був проінформований, що відносно нього буде відбуватися розгляд справи за вчинене правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП; протокол про адміністративне правопорушення не оголошувався, оскільки згідно з ст. 258 КУпАП протокол не складався.

Щодо посилання позивача на розгляд справи без ознайомлення його з правами визначеними ст. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП, ненадання працівником поліції позивачу можливості скористатися ними та відмову у розгляді клопотання щодо відкладення розгляду справи для залучення адвоката, судом розцінюється як спосіб захисту позивачем своїх прав, оскільки в ході розгляду справи дані обставини не знайшли свого підтвердження, бо письмових клопотань позивач не заявляв, а на відеозапису також видно, що позивачу надана можливість здійснити телефонний дзвінок для отримання юридичної допомоги.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, судом не встановлено будь-яких порушень вимог закону при розгляді справи та винесення постанови серії АР № 877399 від 16.11.2017 року, оскільки міститься логічний виклад обставин вчиненого правопорушення, зокрема у ній зазначено, коли, де і ким вчинено правопорушення, викладено суть його вчинення, дотримано інші вимоги, встановлені ст. 283 КпАП України, що свідчить про те, що оскаржувана постанова є законною та порушень з боку інспектора патрульної поліції щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд не вбачає. При цьому, суд виходить з того, що відповідач під час виявлення, фіксування правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що позивач здійснив правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, отже підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, а тому відмовляє у їх задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 18, ч. 3 ст. 122, 245-248, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) до інспектора роти 4 батальйону УПП у м. Маріуполь Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 (місцезнаходження: вул. ОСОБА_4, б. 16 в м. Маріуполі Донецької області, 87531, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд Донецької області протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя Д.О. Демочко