Справа № 820/4324/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4324/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Старосуда М.І. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2018, суддя Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 27.08.18 по справі № 820/4324/18

за позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далів по тексту - відповідач, ГУ ДФС), в якому просить суд скасувати: податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2018 р. на загальну суму 27218,43 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2018 р. на загальну суму 2268,21 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 24.05.2018 р. в сумі 22178,03 грн., єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; рішення № від 24.05.2018 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 4435,60 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів єдиного внеску.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 адміністративний позов Самозайнятої особи (фізична особа - підприємець) ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2018 р. про збільшення Самозайнятій особі ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 27218, 43 грн. (двадцять сім тисяч двісті вісімнадцять гривень 43 копійки), в тому числі 18145, 62 грн. (вісімнадцять тисяч сто сорок п'ять гривень 62 копійки) за податковими зобов'язаннями та 9072, 81 грн. (дев'ять тисяч сімдесят дві гривні 81 копійка) за штрафними (фінансовим) санкціями (штрафами). Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2018 р. про збільшення Самозайнятій особі ОСОБА_1 суми грошового зобов'язання по військовому збору на загальну суму 2268, 21 грн. (дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень 21 копійка), в тому числі 1512, 14 грн. (одна тисяча п'ятсот дванадцять гривень 14 копійок) за податковими зобов'язаннями та 756, 07 грн. (сімсот п'ятдесят шість гривен 07 копійок) за штрафними (фінансовим) санкціями (штрафами). Скасовано вимогу про сплату Самозайнятою особою ОСОБА_1 боргу (недоїмки) № НОМЕР_1 від 24.05.2018 р. з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 22178,03 грн. (двадцять дві тисячі сто сімдесят вісім гривень 03 копійки). Скасовано рішення № від 24.05.2018 р. про застосування до Самозайнятої особи ОСОБА_1 штрафних санкцій в розмірі 4435,60 грн. (чотири тисячі чотириста тридцять п'ять гривень 60 копійок) за донарахування відповідним органом доходів і зборів єдиного внеску. Стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Самозайнятої особи (фізична особа - підприємець) ОСОБА_1 у розмірі 704, 80 грн.

Головне управління ДФС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає, що судом першої інстанції норм процесуального права, неповно з'ясовано обставини в адміністративній справі у зв'язку З ненаданням оцінки всім аргументом учасників справи, як того вимагає ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2018р., прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає рішення обґрунтованим та законними, просить суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги відмовити , а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2018 р. залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є Фізичною особою - підприємцем на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії ААВ №163504 від 23.07.2013 року виданим Краснокутською районною державною адміністрацією Харківської області.

ФОП ОСОБА_1 взято на облік в Слобожанській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (Краснокутське відділення) 25.01.2001 року за № 369.

Основними видами економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області з 05.04.2018 р. по 19.04.2018 року проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено вкт № 1772/20-40-13-15/НОМЕР_3 " про результати документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017 р., дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.ю01.2016 р. по 31.12.2017 р.".

Документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення вимог законодавства Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та складено суб'єктом владних повноважень оскаржувані рішення: податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2018 р. на загальну суму 27218,43 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 24.05.2018 р.на загальну суму 2268,21 грн; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 24.05.2018 р. в сумі 22178,03 грн., єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; рішення № від 24.05.2018 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 4435,60 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів єдиного внеску.

Підставою слугувало те , що в період з 01.10.2016р. по 31.12.2017 основний вид діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. ФО-П ОСОБА_1 податкові декларації про майновий стан та доходи за 2016-2С надавались своєчасно у строки, визначені п.п.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПКУ. За даними податкової декларації платника податків ОСОБА_3 за 2016 рік: загальний оподатковуваний дохід - 2 388 978, 07 грн.; документально підтверджені витрати- 2351375,38 грн.; чистий оподатковуваний дохід - 37 602,69 грн. За даними податкової декларації платника податків ОСОБА_1 за 2017 рік: загальний оподатковуваний дохід - 3 702 200,76 грн.; документально підтверджені витрати - 3 629 063,13 грн.; чистий оподатковуваний дохід - 73 137,63 грн. В ході перевірки проведено співставлення даних, зазначених ФО-П ОСОБА_1 деклараціях про майновий стан та доходи з даними центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб та з первинними документами, наданими платником податків. За результатами перевірки встановлено, що при визначенні загального оподатковуваного доходу ФО-П ОСОБА_1 протягом 2016-017 років було зменшено загальний оподатковуваний дохід на суми сплаченого акцизного податку у розмірі 100 809,00 грн., що призвело до заниження загального оподатковуваного доходу на 100 809,00 грн., чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 100 809,00 грн. Таким чином, ФО-П ОСОБА_1 порушені вимоги п. 177.2 ст.177 Податкового Кодексу України.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України об'єктом справляння податку на доходи фізичної особи-підприємця від провадження господарської діяльності є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов'язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Під активами відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні" слід розуміти ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; а під зобов'язаннями - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

Таким чином, настання події збільшення розміру активів платника об'єктивно призводить до виникнення доходу.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач подав заперечення на акт документальної планової перевірки, в якому надано пояснення, що в Книгу обліку доходів і витрат не заборонено платнику податку податків відображати суму акцизного податку в графах 5-8 Книги - витрати пов'язані із господарською діяльністю ..

Відповідачем розглянуто дані заперечення та надано відповідь про розгляд заперечень від 14.05.2018 р. ФОП ОСОБА_1, посилаючись на ті обставини, що сума акцизного податку, у разі її включення до вартості проданих товарів, включається у доход фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування у графі 2 "Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності" Книги обліку доходів і витрат, однак не відображається в графах 5-8 "Витрати, пов'язані із господарською діяльністю" через що висновки акту залишено без змін..

Доводи податкового органу стосовно включення акцизного податку до складу доходів підприємця основані виключно на аналітичному аналізі граф Книги обліку доходів і витрат, без наведення конкретної норми права, яка порушена позивачем.

Колегія суддів, зазначає, що метою ведення зазначеної Книги, є облік доходів і витрат підприємця, а не встановлення правил оподаткування.

Суми акцизного податку за правилами розділу VІ Податкового кодексу України підлягають обов'язковому перерахуванню особою до Державного бюджету України в особі відповідного тероргану Державної казначейської служби України.

Аналізуючи спірну операцію необхідно зазначити, що акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є доходом Державного бюджету, а не підприємця, оскільки витрати по його сплаті не є такими, що належать до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів від провадження господарської діяльності. Подальше законодавче врегулювання цього питання посвідчує правомірність доводів позивача, прийнятого судом першої інстанції рішення.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на положення п. 177.3 ст. 177 Податкового Кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2017 року), відповідно до яких для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

Вказані пункти ст. 177 Податкового Кодексу України контролюючий орган трактує як норму, що передбачає виключний перелік податків (ПДВ), який не включається, зокрема, до доходу фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник ПДВ, а також виключний перелік витрат.

Проте, колегія суддів не погоджується з наведеними доводами, оскільки нормами цього пункту (в редакції, що діяв до 01.01.2017 року) наведений перелік витрат, який безпосередньо пов'язаний з отриманням доходів, у той час коли системний аналіз статті 177 цього Кодексу, з урахуванням пункту 177.2 та підпункту 177.4.4. цієї статті встановлюють правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, за якими до витрат належать документально підтверджені витрати, пов'язанні з господарською діяльністю такої особи, перелік яких не є вичерпним. Намагання податкового органу обмежити цей перелік посиланням на положення податкового закону, норма якого у цій частині має інше правове навантаження, є хибним.

Податковий орган має враховувати, що результати оподаткування у будь-якому випадку є похідними від здійснення (провадження) підприємцем господарської діяльності, обмеження його витрат пов'язаних з господарською діяльність призведе до обмеження господарської компетенції і, як наслідок, вплине на свободу підприємницької діяльності взагалі.

Відтак, безпідставне збільшення податковим органом суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за рахунок донарахування у доходи сум акцизного податку, обумовлює безпідставне застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до статті 123 Податкового кодексу України.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року по справі № 821/274/17, від 03.04.2018 р. у справі 821/874/17, , які в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховуються судом при застосуванні таких норм права.

При цьому, відповідно акту перевірки, відповідно до п.п. 212.1.11, п. 212.1 ст. 212 Податкового Кодексу України ФО-П ОСОБА_1 є платником акцизного податку з січня 2015р. декларації акцизного податку подавалися до податкового органу в установлений термін, щомісячно та в ході перевірки порушень з даного питання не встановлено .

Отже, позивач мав право не зазначати в загальній системі оподаткування у графі 2 "Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності" Книги обліку доходів і витрат, а також не забороняє платнику податків відображати суму акцизного податку в графах 5-8 Книги "Витрати, пов'язані із господарською діяльністю".

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірність винесених податкових повідомлень- рішень належним чином в суді не довів, у зв'язку з чим оскаржуване податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню, а позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною , підлягає скасуванню у зв'язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб'єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Суд зазначає, що доводи касаційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в апеляційній скарзі та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в касаційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321 323,325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2018 по справі № 820/4324/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) М.І. Старосуд А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 22.12.2018.