Справа № 520/7428/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/7428/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Салтан Л.В.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Коваля М.П., Єщенка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження за за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2018 року позивач ОСОБА_2 (далі по тексту ОСОБА_2І, позивач) звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції (далі по тексту - Управління, відповідач), в якому просить скасувати постанову серії АР за № 793658 від 05 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 05 червня 2018 року приблизно о 21 год. 17 хв., керуючи автомобілем марки «DAF FT XF 105», державний номер НОМЕР_1, з причепом марки «SOMMER», державний номер НОМЕР_2, на автодорозі Київ-Одеса 450 км. + 500 м, в Біляєвському районі, Одеської обл., був зупинений інспектором патрульної поліції, який повідомив позивачеві, що він порушив п. 22.05 ПДР України, а саме при зважуванні вага на подвійну вісь склала 19080 т. при дозволеній 18000 т. При цьому інспектором патрульної поліції було неправильно проведено зваження автомобілю.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції, третя особа Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, про скасування постанови серії АР за № 793658 від 05 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2018 року інспектором патрульної поліції УПП у м. Одеса, інспектором патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції ОСОБА_3 складено постанову серії АР № 793658, про те, що 05 червня 2018 року приблизно о 21 год. 17 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «DAF FT XF 105», державний номер НОМЕР_1, з причепом марки «SOMMER», державний номер НОМЕР_2, на автодорозі Київ-Одеса 450 км. + 500 м, в Біляєвському районі, Одеської обл., при взважуванні на СПВК вага на подвійну вісь склала 19080 кг при дозволеній 18000 кг, чим порушив п. 22.05 ПДР України.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно з пп. 4 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, складеної 05 червня 2018 року посадовою особою Укртрансбезпеки ОСОБА_4 та оператором вагового комплексу ОСОБА_5, навантаження на здвоєну вісь великогабаритного транспортного засобу «DAF FT XF 105», номерні знаки ВН6476ЕТ з вагою 44560 кг, становило 19080 кг (друга вісь - 11700 кг та третя вісь 7380) при дозволених 18000 кг.

З оскаржуваної постанови вбачається, що до цієї постанови додається довідка взваження, про що позивач розписався в отриманні.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову, виходив з того, що відповідачем доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.

Відповідно до п. 3 зазначеного порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з ч. З п. 2 зазначеного порядку, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 4 абз. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № ЗО, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% (враховуючи сипучість вантажу).

Тобто, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що в даному випадку еквівалентно 381 кг на здвоєну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. У даній справі перевищення навантаження на строєну вісь становить більше 2%.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» на водія та перевізника покладено ряд обовязків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Відповідно до п.п. 8.14-8.15 Глави 8 зазначених правил, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з п. 12.1 Глави 12 зазначених правил, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних правил, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Також п. 8.20 Глави 8 зазначених правил визначено, що водій зобов'язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Відповідно до п. 8.21 Глави 8 зазначених правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов'язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого грузу великоваговим автомобільним транспортом зобов'язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Згідно з п. 1.9 Правил Дорожнього Руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно зі ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до п.п. 12, 16, п. 4 «Положення про національну поліцію», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за додержанням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п. 4, 7, 19 розділу III «Положення про Департамент патрульної поліції», затвердженого наказом Національної поліції від 06 листопада 2015 року № 73, відповідно до покладених завдань Департамент патрульної поліції: у випадках передбачених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за додержанням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі; виявляє та припиняє факти порушення безпеки дорожнього руху, а також виявляє причини і умови, що сприяють їх вчиненню.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем зазначену вище довідку не оскаржено та не заявлено вимог щодо визнання неправомірними дії, щодо взваження, відповідних посадових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, позивачем здійснювалось перевезення вантажу понад максимально допустимі показники.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП є законною та обґрунтованою, у звязку з чим, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення - 26 грудня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7