Справа № 640/14298/18
Суддя: Зуб Г. А.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Шаповал Є.Б.,

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 митниці ДФС в особі заступника начальника ОСОБА_4 митниці ДФС- начальника УПМП та МВ Волокітіна ОСОБА_5, третя особа Первомайський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить поновити строк для оскарження постанови про ПМП №0376/80700/18 від 03.05.2018 року та визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_4 митниці ДФС начальника УПМП та МВ ОСОБА_6 №0376/80700/18 від 03.05.2018 року у відношенні позивача про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ч.3 ст. 470 МК України. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Постановою заступника начальника ОСОБА_4 митниці ДФС начальника УПМП та МВ ОСОБА_6 у справі про ПМП №0376/80700/18 від 03.05.2018 року позивача було визнано винним у вчиненні ПМП, передбачених ч.3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 НМДГ, що складає 8500 грн. Позивач про існування вказаної постанови дізнався лише в приміщенні Первомайського МРВ ДВС ГТУЮ у Харківській області, тому просить поновити строк на її оскарження, так як остання спрямована йому не була, та взагалі розгляд справи відбувся у його відсутність. Так, 08.12.2017 року позивачем було ввезено на митну територію України через МАПП «Гоптівка» ОСОБА_4 митниці ДФС транспортний засіб BMW 735i, 2002 року випуску, р.н.GZR735, зареєстрований у ОСОБА_7 у митному режимі транзит з терміном вивезення до 18.12.2017 року включно. Проте, 14.12.2017 року, рухаючись на вказаному автомобілі по вул. Шевченко у м. Харкові, вказаний автомобіль зламався, а саме вийшла з ладу електропроводка блоку управління двигуном, яку необхідно було замовляти у офіційних дилерів, та довго чекати, тому позивач не взмозі був виконати приписи ст. 95 МК України. 02.03.2018 року у відношенні позивача складено протокол про ПМП за ч.3 ст. 470 МК України, та викликано для дачі пояснень, 03.05.2018 року було складено оскаржувану постанову. Позивач жодних листів та повідомлень, протоколів та постанов не отримував, а тому позивач вважає, що його права відповідачем значно порушені.

Представником ОСОБА_4 митниці ДФС надано відзив по справі, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем дійсно порушені приписи ст. 95 МК України, та транспортний засіб вивезений не був, та не повідомлено митницю про факт поламки автомобілю. Також позивач викликався до митниці для надання пояснень, складання протоколу про ПМП, копії протоколу і постанови направлялись позивачеві на адресу його реєстрації, що підтверджується копією справи про ПМП №0376/80700/18.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якому він зазначає, що вся кореспонденція митницею направлялась на с. Михайлівку, та не було зазначено, що це в Первомайському районі, та вказані листи повертались з відміткою «відсутня адреса», та митницею безпідставно збільшено суму штрафу.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 митниці ДФС ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в позові з підстав зазначених у відзиві.

Представник третьої особи Первомайського МРВ ДВС ГТУЮ у Харківській області надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

09.08.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 14.08.2018 року вказана позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків, які були усунені позивачем 11.09.2018 року.

25.09.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження, та витребувано у ОСОБА_4 митниці ДФС належним чином завірену копію матеріалів митної справи №0376/80700/18, та належним чином завірену копію ВП №56821309.

Судом встановлено, що 08.12.2017 року гр. ОСОБА_8 було ввезено на митну територію України через МАПП «Гоптівка» ОСОБА_4 митниці ДФС легковий автомобіль BMW 735, 2002 року випуску, р.н.GZR735, зареєстрований у ОСОБА_7 у митному режимі транзит з терміном вивезення до 18.12.2017 року включно. Вказаний автомобіль за межі території України вивезено не було. 02.03.2018 року відносно позивача було складено протокол про ПМП за ч.3 ст. 470 МК України. Інформація щодо звернення позивача до митних органів стосовно неможливості вивезення транспортного засобу відсутня.

Позивач в своєму позові зазначає, що вказаний автомобіль зламався, та надано до суду ОСОБА_1 діагностичного дослідження транспортного засобу від 14.12.2017 року, відповідно до якого у вказаному автомобілю було виявлено несправність електропроводки блоку управління двигуном.

За вказаним фактом було винесено постанову в справі про ПМП №0376/80700/18 від 03.05.2018 року за ч.3 ст. 470 МК України, визнано позивача винним у порушенні митних правил за ч.3 ст. 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 8500 грн. 00 коп. На разі відкрито ВП за вказаною постановою.

Вказана постанова була отримана позивачем 26.07.2018 року, а вказаний позов було подано до суду 09.08.2018 року, тому суд вважає за можливе поновити позивачу строк на звернення до суду, оскільки причини його пропуску є поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Митне оформлення транспортних засобів, положення митних режимів, порядок переміщення транспортних засобів через митний кордон України та інші питання пов'язані з митним оформленням товарів регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Частиною 3 ст. 470 МК України встановлено, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом першим частини першої статті 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в

зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, згідно з ч. 2 цієї статті, до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у ст. 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини 1 ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до п. 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 (далі Порядок №657), факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

При цьому, відповідно до п. 5 розділу VIII Порядку №657, передбачено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

За змістом ч. 1 ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених, зокрема, статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Аналіз змісту вищенаведених норм законодавства свідчить про те, що перевізник звільняється від відповідальності за статтею 470 МК України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

З огляду на викладені вимоги закону, суд приходить до висновку, що такий факт, як ремонт автомобіля внаслідок поломки не може бути прирівняний до аварії або обставин непереборної сили. Належних доказів зворотнього позивачем надано не було. Крім того, позивачем не доведений факт того, що йому необхідно було чекати деталі для ремонту свого автомобілю, та позивачем не виконаний свій обовязок щодо повідомлення митниці про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу, як це передбачено вимогам ст. 192 МК України.

Позивач на підтвердження обставин в позові посилається на те, що відповідачем було порушено ряд норм процесуального права, а саме розгляд справи відбувся за відсутності позивача, та кореспонденція позивачеві направлялась на с. Михайлівку без зазначення району в Харківській області.

Відповідно до копії паспорта позивача він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів митної справи, позивачеві спрямовувались ОСОБА_4 митницею ДФС листи, повістка, протокол про ПМП, оскаржувана постанова за адресою без зазначення району в Харківській області, тому повертались до митниці з відміткою «відсутня адреса». Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не спростовується той факт, що ввезений автомобіль у строк вивезений не був, до митниці позивач не звертався з будь-якими заявами, хоча йому відомо, що автомобіль було ввезено у митному режимі транзит з терміном вивезення до 18.12.2017 року включно, та наданий час після спливу майже року автомобіль вивезено не було,

та до митного органу позивач не звертався, хоча знав про закінчення терміну.

За змістом ч. 4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Зазначена норма кореспондується з ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, ні Митний кодекс України, ні Кодекс України про адміністративні правопорушення не містять норми про те, що протокол про порушення митних правил повинен обов'язково складатись у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, факт вчинення правопорушення, його склад (об'єктивна та суб'єктивна сторона) не спростована позивачем належними та допустими доказами. Зміст позовних вимог зводиться, виключно до непогодження його з начебто порушеною відповідачем процедурою притягнення його до адміністративної відповідальності.

Втім, матеріали справи свідчать про факт належного повідомлення позивача про заплановані дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, інкриміноване йому. Таким чином, суд вважає, що в цій частині процедуру розгляду справи про порушення митних правил порушено не було, оскільки матеріали справи свідчать про факт належного повідомлення позивача про заплановані дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, інкриміноване йому, а постанова про ПМП також надсилалась позивачу.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у п. 36 по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керуються принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та обовязки визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час провадження у справі про порушення митних правил № 0376/80700/18 митницею підтверджено наявність в діях позивача порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та правомірно винесено оскаржувану постанову у відношенні позивача.

Згідно ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 митниці ДФС в особі заступника начальника ОСОБА_4 митниці ДФС- начальника УПМП та МВ Волокітіна ОСОБА_5, третя особа Первомайський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанову ОСОБА_4 митниці ДФС у справі про порушення митних правил №0376/80700/18 від 03 травня 2018 року за ст. 470 ч.3 МК України у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення складено 22 грудня 2018 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ