Справа № 808/2501/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

26 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/2501/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року, (суддя суду першої інстанції ОСОБА_2О.), прийняте за правилами спрощеного провадження в м. Запоріжжя, в адміністративній справі №808/2501/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування акту та розрахунку,-

в с т а н о в и в :

23 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому позивач просив визнати протиправними та скасувати акт №13575 від 03.05.2018 та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, що є додатком до акту №13575 від 03.05.2018.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що протиправність дій відповідача під час здійснення габаритно-вагового контролю підтверджується тим, що п.19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, під час проведення такого контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. Однак, всупереч зазначеному припису вказана методика Мінекономрозвитку не затверджена, що свідчить про те, що відповідач під час здійснення габаритно-вагового контролю та оформлення його результатів діяв не на підставі, не у спосіб та поза межами, визначеними законодавством. Також, позивачу незрозуміло якими даними керувались уповноважені особи відповідача при визначенні відстані, за проїзд якої встановлювалась оплата, адже відстань від с.Песчанка до с.Зелений Гай Запорізької області не становить 151 км. Відповідно до товарно-транспортної накладної від 03.05.2018 зазначено, що пункт навантаження є Запорізька область, с.Придолинівка, пункт розвантаження с.Люцерна Запорізької області. Крім того, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування який є додатком до акту №13575 від 03.05.2018 який складений відповідачем, взагалі не містить жодних даних про те, яке саме зважувальне обладнання використовувалося під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача, його назви, технічні характеристики.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норма матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Міністерством економічного розвиту, не є підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспорту та від обовязку по внесенню плати за таке порушення. Також, відповідач зазначив, що розрахунок плати за проїзд було здійснено з урахуванням усього маршруту позивача, а не фактично пройденого на час його зупинки співробітниками відповідача.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзову на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.05.2018 співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, у пункті габаритно-вагового контролю на 263 км а/д Харків-Сімферополь, проведено зважування транспортного засобу марки MAN, модель TGA41/510, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 522767, з напівпричепом марки МАЗ, модель 93866 реєстраційний №04091HP.

За результатами проведеної перевірки співробітником Укртрансбезпеки та оператором вагового комплексу складено Довідку від 03.05.2018 №0010575 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Акт від 03.05.2018 за №0013575 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів, яким визначено позивачу до сплати 1238,20 Євро (а.с.39-40).

У пункті 7 зазначеного Акту від 03.05.2018 за №0013575 вказано маршрут руху: с.Песчанка (Дніпропетровської області)-ПГВК-с.Зелений Гай Запорізької області, 151 км. (а.с.39).

Також, у вказаному Акті від 03.05.2018 за №0013575 про перевезення вантажу із с.Песчанка у с.Зелений Гай зазначено окремо і самим ОСОБА_1 (а.с.39).

Згідно з Довідкою №0010575 від 03.05.2018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю встановлено, що навантаження на першу здвоєну вісь, на другу здвоєну вісь та загальна вага транспортного засобу перевищує нормативно-встановлені параметри, а саме: на першу здвоєну вісь навантаження становить 20т. замість встановленого навантаження 16т.; на другу здвоєну вісь навантаження становить 22,85т., замість встановленого навантаження 16т.; загальна маса навантаження становить 48,55т., нормативно допустима маса навантаження 40т. Це ж підтверджує і квитанція зважування (а.с.39-зворот, а.с.40).

На підставі вищевказаних документів відповідачем здійснено Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (який є додатком до Акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0013575 від 03.05.2018) та нараховано плату за проїзд у розмірі 1238,20 Євро (а.с.40).

Вважаючи розрахунок плати за проїзд та акт від 03.05.2018 за №0013575 протиправними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем встановлено перевищення автомобілем позивача нормативів вагових параметрів, що зафіксовано в акті, відповідно до якого відповідачем правомірно обраховано та видано позивачу розрахунок плати за проїзд.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Крім того, статтею 48 цього Закону встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі по тексту - Положення).

Відповідно до п.1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.п.1 п.4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п.п.15, 27 п.5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 8 Положення визначено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі по тексту - Порядок №879).

Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Таким чином, Управління Укртрансбезпеки у Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті та її посадові особи уповноважені відповідно до Положення та Порядку №879 здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з ч.3 п.2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів - понад 44т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Відповідно пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10.12.2013 року № 1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за № 215/24992, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422;

- видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Так, згідно п. 16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Згідно п. 18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Таким чином, вказані норми законодавства зазначають, що габаритно-ваговий контроль є документальним і точним, а за результатами такого контролю водієві видається довідка.

Так, встановлені обставини справи свідчать, що згідно довідки №0010575 від 03.05.2018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю встановлено, що навантаження на першу здвоєну вісь, на другу здвоєну вісь та загальна вага транспортного засобу перевищує нормативно-встановлені параметри, а саме: на першу здвоєну вісь навантаження становить 20т. замість встановленого навантаження 16т.; на другу здвоєну вісь навантаження становить 22,85т., замість встановленого навантаження 16т.; загальна маса навантаження становить 48,55т., нормативно допустима маса навантаження 40т. Це ж підтверджує і квитанція зважування (а.с.39-зворот, а.с.40).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач не спростував факт перевищення ваги, не надав до суду жодних доказів відповідно до ст. 77 КАС України, що свідчили б про неправильне визначення посадовими особами відповідача вагових габаритів транспортного засобу або про не перевищення ним вагових габаритів транспортного засобу.

Щодо доводів позивача стосовно того, що відповідач під час здійснення габаритно-вагового контролю та оформлення його результатів діяв не на підставі, не у спосіб та поза межами повноважень, оскільки методика Мінекономрозвитку не затверджена, суд апеляційної інстанції зазначає, так, дійсно на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю. Але оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно складено спірний розрахунок плати за проїзд.

Щодо доводів позивача про те, що відповідач здійснив розрахунок плати за проїзд за відстань, що не відповідає фактичному маршруту, суд апеляційної інстанції зазначає, що зі змісту пунктів 28, 30, 31-1 Порядку №879 видно, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування залежить від протяжності маршруту. При цьому, пункт 31-1 Порядку №879 лише уточнює, що, за відсутності дозволу на проїзд, плата за проїзд має бути визначена незалежно від того виконав транспортний засіб маршрут чи тільки має намір його виконати.

Відповідач наголошує, що відстань ним була розрахована на підставі наданих позивачем документів, а саме накладної від 03.05.2018 року №1, наданої позивачем під час рейдової перевірки, в якій зазначено маршрут с. Піщанка-Зелений Гай, вантаж плити перекриття 14 шт. Вказане також було відображено відповідачем і в акті від 03.05.2018 року.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відстань маршруту відповідачем було правомірно встановлено на підставі наданих позивачем документів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17.

Виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для зміни або скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись, ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315,ст. 316 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.09.2018 року у справі №808/2501/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 27.12.2018р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай