Справа № 808/513/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

20 грудня 2018 року

м. Дніпро

справа № 808/513/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року

у адміністративній справі № 808/513/18 за позовом Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» до Головного управління ДФС у Запорізькій області та третьої особи - Державної компанії з експорту та імпорту продукції і військового та спеціалізованого призначення «Укрспецекспорт» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року задоволено частково адміністративний позов Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра», визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 04.08.2017 за № в частині збільшення суми грошового зобов’язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн., в інші частині позову Казенного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Іскра» судом відмовлено та стягнуто на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем по справі з підстав порушення норм матеріального права та не врахування доводів фіскального органу стосовно законності та обґрунтованості оскаржуваного у цій справі податкового повідомлення-рішення, оскільки комісійна винагорода, що нараховується і сплачується позивачем на користь ДК «Укрспецекспорт», є винагородою за використання наданих (безпосередньо Державою) ДК «Укрспецекспорт» повноважень у посередництві у зовнішньоекономічної діяльності у сфері експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення, а також товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю, що свідчить про помилкове застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ч.10 ст.58 Митного кодексу України та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України та є підставою для скасування рішення суду і прийняття у справі іншої постанови про відмову у задоволені вимог позивача в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї позивача і третьої особи, а також перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин і правильність їх юридичної кваліфікації, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування рішення суду у цій справі, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване у цій справі податкове повідомлення - рішення від 04.08.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов’язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на загальну суму 106571,59 грн., в т.ч. за податковим зобов’язанням 71047,65 грн. та 35523,84 грн. - штрафні санкції, було прийнято ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі висновків Акту перевірки № 419/08-01-14-12/14313866 від 26.07.2017, оформленого за результатами проведеної у період з 31.05.2017 по 13.07.2017 співробітниками відповідача документальної планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог законодавства України державної митної справи за період з 01.01.2014 по 31.03.2017, під час якої було встановлено та в Акті зафіксовано порушення позивачем: вимог ст.49, ч. 1 та 2 ст. 51, ст.52, ч.4, ч.10 ст.58, ст.257 Митного кодексу України, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов’язання зі сплати митних платежів на загальну суму 36259,11 грн., з них ПДВ у сумі 36259,11 грн.; а також вимог ч.3 ст.150 глави 23 розділу V Митного кодексу України, з урахуванням п.1 ч.1 ст.284, ч.12 ст.286 Митного кодексу України, п.206.12 ст.206 Податкового кодексу України, п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, п.4 розділу V Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Мінфіну від 31.05.2012 №657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податкового зобов’язання зі сплати митних платежів на загальну суму 42243,23 грн., з них: ввізне мито у сумі 7454,69 грн., ПДВ у сумі 34788,54 грн.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції встановив, що підставою для висновків контролюючого органу про заниження позивачем податкового зобов’язання зі сплати митних платежів на загальну суму 36259,11 грн. стало те, що декларантом КП «НВК «Іскра» в митній декларації №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 зазначено митну вартість імпортованого товару 70020,00 доларів США замість 77110,00 доларів США, що призвело до заниження зобов’язання зі сплати ПДВ на суму 36259,11 грн. Такі висновки ґрунтуються на тому, що позивачем до МД №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 протиправно не було включено суму комісійних витрат за договором з ДК «Укрспецекспорт», оскільки відповідно до ст.49 Митного кодексу України (в редакції чинній на момент оформлення МД №125120105/2016/308087 від 12.04.2016) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, вважається вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до ч.1 ч.2 ст.51 МК України за визначеними ч.І ст.57 МК України методами.

Визначаючі неправомірними висновки контролюючого органу у спірних по цій справі правовідносинах, суд першої інстанції виходячи з того, що на виконання вимог укладеного між позивачем (комітент) та ДК «Укрспецекспорт» (комісіонер) Договору комісії № USE-16.1-176-D/К-15 від 09.11.2015, Комісіонером відповідно до п.1.1 цього Договору було укладено Контракт купівлі-продажу № USE-16-1-93-К/КІ-15 з Elbit Systems Land and C41Ltd на придбання радіостанцій МІСОМ та додаткового обладнання до них (а.с.136-146) за погодженою згідно п.5.1 Договору комісії з Комітентом ціною виробів, що склало суму еквівалентну 77110,00 доларів США у гривнях США і наводиться у Додатку №2 до Договору, сформованою з урахуванням ціни закупівлі виробів у продавця, витрат згідно з п.3.2.4. і комісійної плати визначеної п.5.4. Договору, а також передбаченої п.5.2 Договору комісії ціною закупівлі у Продавця виробів - радіостанції МІСОМ та додаткове обладнання, що складає 70020,00 доларів США відповідно до Специфікації (Додаток №1 до Договору комісії). Отже, ціна товарів, яка повинна бути сплачена покупцем - ДК «Укрспецекспорт» продавцю - Elbit Systems Land and C41Ltd за вказаним контрактом становить 70020,00 доларів США і складає загальну вартість Контракту.

Крім того, під час судового розгляду адміністративної справи судом встановлено, що під час здійснення митного оформлення товару придбаного у Elbit Systems Land and C41Ltd в митній декларації №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 митну вартість товару задекларовано у сумі 70020,00 доларів США, що за курсом НБУ склало 1 790 453,34 грн., і позивачем за зазначеною митною декларацією сплачено податок на додану вартість в розмірі 358090,67 грн.

За вказаних обставин та спираючись на положення ч.4 ст.58, ч.9 ч.10 ч.1 ст.58 МК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність твердження контролюючого органу про наявність підстав для включення до митної вартості товару суми в розмірі 2188,60 доларів США та про правильність позиції позивача і третьої особи щодо відсутності підстав для включення до складу митної вартості товару такої складової як комісійна плата в розмірі 4901,40 доларів США, оскільки в даному випадку за митною декларацією №125120105/2016/308087 від 12.04.2016 оформлювалась поставка товару відповідно до Контракту купівлі-продажу № № USE-16-1-93-К/КІ-15 укладеного ДК «Укрспецекспорт» з Elbit Systems Land and C41Ltd, тобто в даному випадку ДК «Укрспецекспорт» виступало покупцем товару, у зв’язку з чим витрати передбачені пп.«а» п.1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України не може включатися до митної вартості товару, і зазначена позиція суду підтверджується також листом за підписом в.о. голови Державної фіскальної служби України від 17.10.2017 №23307/6-99-99-19-02-01-15, який наданий на запит ДК «Укрспецекспорт» (а.с.147).

Підсумовуючи встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, судова колегія визнає обґрунтованою позицію суду у цій справі про те, що одержана ДК «Укрспецекспорт» від КП «НВК «Іскра» комісійна плата в рамках виконання договору комісії, не підлягає включенню до митної вартості товару, оскільки є платою за надання послуг пов’язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів, а відповідно судова колегія визнає законними висновки суду першої інстанції про те, що контролюючий орган при прийнятті податкового повідомлення - рішення № від 04.08.2017 в частині збільшення суми грошового зобов’язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн. діяв не обґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв’язку з чим наявні підстави для скасування податкового повідомлення - рішення у вказаній частині.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції у цій справі, а свідчать лише про помилкове розуміння фіскальним органом положень ст.58 Митного кодексу України, що відповідно не може слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

Разом з тим, судова колегія переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, не вважає за необхідне обговорювати рішення суду в частині, що стосується вимог позивача про стягнення на його користь безпідставно нарахованих та надміру сплачених до Державного бюджету грошових коштів на загальну суму 54388,67 грн., в тому числі збільшення суми грошового зобов’язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн., оскільки в зазначеній частині рішення суду першої інстанції не оскаржується жодною стороною у цій справі, а позивач не позбавлений права у встановленому Порядку №787 звернутися до контролюючого органу з заявою про повернення надмірно/помилково сплачених коштів на виконання податкового повідомлення - рішення № від 04.08.2017 в частині збільшення суми грошового зобов’язання за платежем податку на додану вартість у сумі 36259,11 грн. та штрафних санкцій в сумі 18129,56 грн.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія визнає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову, тому передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області – залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року – залишити без змін

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов