Справа № 0540/8411/18-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2018 р. Справа№0540/8411/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кочанової П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови про накладення штрафу,-

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1, паспорт

представник позивача ОСОБА_2, договір

від відповідача ОСОБА_3, довіреність від 04.12.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Донецькій області, в якому просить суд скасувати постанову про накладення штрафу від 30.08.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що індексація заробітної плати не була проведена оскільки працівники працюють неповний робочий день та отримують заробітну плату вище ніж мінімальна заробітна плата майже вдвічі. Також відзначає, що коли потрібно було провести індексацію, позивачка знаходилась на лікарняному, а тому фактично не мала можливості індексувати заробітну плату. Вважає, що до неї неможливо застосувати штраф оскільки в діях останньої відсутній склад відповідного правопорушення, у звязку з чим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Також, позивач зазначає, що в акті інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману праці не зрозуміло на яких підставах відповідачем була проведена перевірка та яка саме перевірка планова чи позапланова.

Крім цього, позивач зазначає, що згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 103%. Вважає, що висновки викладені в акті інспекційного відвідування про те, що приріст індексу споживчих цін перевищив поріг 103% у травні 2017 року не відповідає дійсності, оскільки у травні 2017 року індекс споживчих цін складав 101,3 %. Вважає, що працівники мають не мінімальну заробітну плату, яка не підлягає індексації.

Просить суд задовольнити позовні вимоги та скасувати спірну постанову про накладення штрафу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови про накладення штрафу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 вересня 2018 року.

У підготовчому засіданні 28 вересня 2018 року розгляд справи №0540/8411/18-а відкладено до 18 жовтня 2018 року.

01.10.2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Так, в обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що у позивача проводилась перевірка з питань дотримання норм законодавства про працю (інспекційне відвідування), а не перевірка з питань дотримання вимог законодавства з охорони праці (захід державного нагляду у сфері господарської діяльності).

Також, відповідач зазначає, що підвищення посадових окладів працівникам ФОП ОСОБА_1 відбулось у січні 2017 року (згідно відомості нарахування заробітної плати за січень 2017 року). Оскільки підвищення посадових окладів працівникам ФОП ОСОБА_1 встановлене з січня 2017 року обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації повинно здійснюватись з лютого 2017 року. Відповідно до даних Державної служби статистики України встановлено, що приріст індексу споживчих цін перевищив поріг 103 відсотки у травні 2017 року, отже підвищення грошових доходів громадян у звязку з індексацією повинно здійснюватися з 01 червня 2017 року.

При цьому, відповідач відмічає, що згідно пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078 у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу (про що було зазначено в акті інспекційного відвідування від 03.08.2018 року № ДЦ 729/1291/АВ).

Між цим, відповідач зазначає, що знаходження позивача (фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 М.) на лікарняному не є підставою для не проведення індексації заробітної плати працівникам та не звільняє фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 від встановленої законом відповідальності.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2018 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, відкладено підготовче судове засідання по справі № 0540/8411/18-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови про накладення штрафу до 14 листопада 2018 року.

У підготовчому засіданні 14 листопада 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом була оголошена перерва до 05 грудня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27 грудня 2018 року о 09 год. 40 хв.

12.12.2018 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначив, що під час проведення інспекційного відвідування позивача було встановлено порушення законодавства про працю в частині порушення вимог частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України та статті 33 Закону України «Про оплату праці», а саме не нарахування індексації 4 працівникам з червня по грудень 2017 року.

Також, відповідач зазначає, що 05.12.2018 року під час підготовчого засідання позивачем були надані суду оригінали документів, зокрема, відомості нарахування заробітної плати за 2017 рік. Так, з оригіналів відомостей нарахування заробітної плати за 2017 рік вбачалось, що графи «Відпрацьовано днів погодинно» були заповнені (з проставленням у зазначених графах кількості годин, відпрацьованих працівниками). Разом з цим, відповідач відмічає, що незалежно від того, що працівники працювали у Позивача на умовах неповного робочого часу, індексація повинна була бути нарахована, а факт коригування Позивачем відомостей нарахування заробітної плати за 2017 рік не спростовує наявності порушення позивачем законодавства про працю в частині не нарахування позивачем індексації.

При цьому, відповідач зазначає, що акт інспекційного відвідування з виявленими порушеннями був підписаний позивачем без зауважень, припис про усунення виявлених порушень був виконаний позивачем у строк, встановлений у приписі та при розгляді справи про накладення штрафу був присутній, щодо виявлених порушень не заперечував, але від підписання та отримання постанови про накладення штрафу відмовився.

У судове засідання 27.12.2018 року зявилися повноважні представники сторін та підтримали свої вимоги викладені в позовній заяві та у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до відзиву.

Також, в судовому засіданні представником позивача було заявлено усне клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо надання пояснень стосовно заробітної плати, графіку роботи тощо.

В судовому засіданні 27.12.2018 року були допитані ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована Виконавчим комітетом Словянської міської ради Донецької області в якості фізичної особи підприємця 03.12.1997 року, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), місце проживання: 84100, Донецька область, м. Словянськ вул. Чичерина, 14, номер запису про включення відомостей до ЄДР 2 277 017 0000 002391.

Наказом Головного управління Держпраці у Донецькій області від 30.07.2018 року № 888 головному державному інспектору відділу з контролю східного напрямку управління з питань праці ОСОБА_3 доручено в термін з 02.08.2018 року, тривалістю 2 робочі дні, з питань дотримання законодавства про оплату праці в частині не проведення індексації заробітної плати провести інспекційне відвідування та при проведенні інспекційного відвідування дотримуватись вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 26.04.2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

На підставі зазначеного наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області видано направлення на проведення інспекційного відвідування субєкта господарювання від 30.07.2018 року № 584/04.4/15-14-12 (а.с. 54-56).

Повідомленням про проведення інспекційного відвідування субєкта господарювання від 31.07.2018 року № 04.4-13-6/8002-18 повідомлено ФОП ОСОБА_1 про проведення інспекційного відвідування щодо дотримання вимог законодавства про працю, місцезнаходження обєкта відвідування: вул. Чичеріна, буд. 14, м. Словянськ, фактична адреса: вул. Льва Толстого, м. Словянськ, Донецька область (Центральний ринок, магазин «Ванда»).

Вказане направлення про проведення інспекційного відвідування від 30.07.2018 року та повідомлення від 31.07.2018 року отримано позивачем 02.08.2018 року особисто під підпис (а.с. 55 -57).

За результатами проведення інспекційного відвідування Інспектором праці Головного управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_3 було складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДЦ 729/1291/АВ від 03.08.2018 року) та Припис «Про усунення виявлених порушень» № ДЦ 729/1291/АВ/П від 06.08.2018 року (а.с.71-77, а.с. 141).

Також, судом встановлено, що позивач був присутнім під час проведення інспекційного відвідування, з актом перевірки ознайомлений під підпис, заперечень письмових не надав.

Рішенням щодо розгляду справи про накладення штрафу № ДЦ 729/1291/АВ/П/МГ від 09.08.2018 року вирішено розглянути справу про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 згідно абзацу 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України 21.08.2018 року о 9 год. 30 хв. за адресою Головного управління Держпраці у Донецькій області: 84301, м. Краматорськ, вул. Паркова, 43а. Листом від 09.08.2018 року № 04.4-13-6/8388-18 Головне управління Держпраці у Донецькій області повідомило позивача про розгляд справи про накладення штрафу на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 (а.с. 70).

21 серпня 2018 року на адресу Головного управління Держпраці у Донецькій області від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява від 20.08.2018 року про перенесення розгляду справи по накладенню штрафу у звязку з погіршенням стану здоровя (вх. № 11695/5-14-3/18 від 21.08.2018 року).

Крім цього, 21 серпня 2018 року на адресу Головного управління Держпраці у Донецькій області від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшло повідомлення від 21.08.2018 року, зареєстроване Головним управлінням 21.08.2018 року за вхідним номером 11696/15-14-3/18 щодо здійснення нарахування та виплати індексації працівникам за період з червня 2017 по грудень 2017 року. До повідомлення була надана відомість нарахування та виплати індексації по заробітній платі за 2017 рік, з якої вбачалось, що індексація виплачена працівникам 21.08.2018 року в повному обсязі, що свідчить про усунення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушень вимог припису від 06.08.2018 року №ДЦ 729/1291/АВ/П.

Протоколом № 04-17-17/046 від 21.08.2018 року перенесено розгляд справи про накладення штрафу на 30.08.2018 року на 10 год. 00 хв.

Розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі Акту інспекційного відвідування № ДЦ729/1291/АВ від 03.08.2018 року, заступником начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області ОСОБА_7 відповідно до пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 17 липня 2013 р. № 509 та на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДЦ 729/1291/АВ/П/МГ-ФС від 30.08.2018 року у розмірі 148 920,00 грн. (а.с. 58-59)

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача, позивач оскаржив її до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та з'ясованим обставинам справи, суд керується наступними нормами права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України № 96 від 11.02.2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом ОСОБА_6 України через ОСОБА_6 соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 04 лютого 2016 року №8 Головне управління Держпраці у Донецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці.

Згідно з ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі по тесту - КЗпП) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом ОСОБА_6 України.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету ОСОБА_6 України № 295 від 26 квітня 2017 року (далі по тексту - Порядок № 295) визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок № 295).

Відповідно до пункту 2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Підпунктом 6 пункту 5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться: за інформацією, у тому числі, Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України «Про відпустки»;

- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

Крім цього, відповідно до вимог частини 1 статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України №1985-IV(1985-15) від 08 вересня 2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідачем на підставі листа (інформації) Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 23.05.2018 року № 13586/05 про порушення стосовно працівників законодавства про працю та згідно наказу від 30.07.2018 № 888 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1

Як вбачається з повідомлень про проведення інспекційного відвідування від 31.07.2018 року № 04.4-13-6/8002-18 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 30.07.2018 року № 584/04.4/15-14-12 інспекційне відвідування проводиться з питань вимог законодавства про працю в частині не проведення індексації заробітної плати.

На підставі викладеного, суд вважає, що у ГУ Держпраці у Донецькій області були правові підстави для проведення інспекційного відвідування, а тому доводи позивача у цій частині судом визнаються необґрунтованими.

Згідно пунктів 19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Частиною другою статті 265 КЗпП України передбачена відповідальність юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, за порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до абз.4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

При цьому, суд зазначає, що зазначені штрафи є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи зазначені у частині другій статті 265 КЗпП України, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку встановленому Кабінетом ОСОБА_6 України.

В свою чергу, порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету ОСОБА_6 України № 509 від 17 липня 2013 року (далі по тексту - Порядок №509) визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Відповідно до пункту 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 однією з підстав для накладення штрафів є акт про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Отже, підставою для накладення штрафів є виявлені під час перевірки суб'єкта господарювання порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення зафіксовані в акті перевірки.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-IV (далі по тексту - Закон № 877-IV) заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з ч. 5 ст. 2 Закону № 877-IV зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Так, частиною 11 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», встановлено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються,

Проте, положення наведеної норми Закону суперечать змісту Конвенції МОП №81.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори визначено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлені інші правила ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Також, відповідно до ч.2 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_6 України, встановлені інші правила ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору.

Як було вище зазначено, згідно ч. 4 ст.2 Закону України «Про засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», заходи контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

При цьому, ч. 5 вказаної статті передбачено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Суд зазначає, що норми ч.11 ст.7 Закону №877-V відсутні у переліку норм наведеному у частині 5 статті 2 Закону №877-V, дотримання яких для відповідача є обов'язковим.

За таких обставин суд приходить до висновку, що до даного випадку норми ч.11 ст.7 Закону №877-V не застосовуються.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 22.03.2018р. по справі № 697/2073/17, від 12.04.2018р. № 816/2325/16.

Стосовно встановлених порушень позивачем положень ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону України «Про оплату праці», саме, згідно з відомостями нарахування та виплати заробітної плати ФОП ОСОБА_1 за червень - грудень 2017 року, індексація заробітної плати не проводилась, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Згідно п. 28 Порядку № 295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Однак, відповідно до положень п. 29 Порядку № 295, заходи про притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Так, згідно акту інспекційного відвідування №ДЦ 729/1291/АВ від 03.08.2018 року позивачем порушено ч.6 ст.95 КЗпП, ст.33 ЗУ «Про оплату праці», ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 не була нарахована індексація з червня по грудень 2017 року 4 працівникам, а саме:

- ОСОБА_5, продавцю, відповідно до відомостей нарахування заробітної плати за січень - грудень 2017 року індексація у червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2017 року не нараховувалась;

- ОСОБА_4, продавцю, відповідно до відомостей нарахування заробітної плати за січень - грудень 2017 року індексація у червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2017 року не нараховувалась;

- ОСОБА_8, продавцю, відповідно до відомостей нарахування заробітної плати за січень - грудень 2017 року індексація у червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді та грудні 2017 року не нараховувалась;

- ОСОБА_9, продавцю, продавцю, відповідно до відомостей нарахування заробітної плати за січень - серпень 2017 року індексація у червні, липні та серпні 2017 року не було нараховувалась.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 4 ст. Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р. (далі по тексту - Порядок).

Згідно пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантії та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші виплати, що мають постійний характер (зазначений Порядок поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, підвищення посадових окладів працівникам ФОП ОСОБА_1 відбулось у січні 2017 року (згідно відомості нарахування заробітної плати за січень 2017 року). Оскільки підвищення посадових окладів працівникам ФОП ОСОБА_1 встановлене з січня 2017 року обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації повинно здійснюватись з лютого 2017 року. Відповідно до даних Державної служби статистики України встановлено, що приріст індексу споживчих цін перевищив поріг 103 відсотки у травні 2017 року, отже підвищення грошових доходів громадян у звязку з індексацією повинно здійснюватися з 01 червня 2017 року.

Статтею 56 Кодексу законів про працю України передбачено, що за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень.

Відповідно до п. 4 Порядку у разі, коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається із розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно до відпрацьованого часу.

Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексація визначена державною соціальною гарантією, що надається населенню з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Згідно з частиною другою статті 19 Закону «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Норми та гарантії в оплаті праці, передбачені частиною 1 статті 12 Закону України «Про оплату праці» та Кодексу законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Частиною 6 ст. 95 КЗпП України передбачено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо, зокрема, індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Тобто, індексація заробітної плати віднесено до мінімальних державних гарантій.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Касаційного адміністративного суду України у складі Верховного суду від 12.04.2018 р. по справі №816/2325/16 (справа №809/438/17).

З огляду на викладене вище, не нарахування індексації заробітної плати за наявності підстав є порушенням статті 95 КЗпП та недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

В контексті викладеного, суд зазначає, що навіть у випадку виконання вимог припису не може бути правовою підставою для того, щоб не застосовувати до суб'єкта господарювання фінансові санкції, і не звільняє його від обов'язку понести відповідальність за вчинення порушень законодавства про працю, відповідно до абз.4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а навпаки, заходи про притягнення об'єкта відвідування до відповідальності за несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень.

Отже, вказаними нормами, покладено одночасно обов'язок на суб'єкта господарювання, як щодо сплати штрафу за вчинене порушення, так і щодо його усунення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 р. у справі № К/9901/2769/18 (697/2073/17).

Також, беручи до уваги вище викладене, суд вважає твердження позивача щодо відсутності підстав проведення індексації заробітної плати працівників, які працюють неповний робочий день та отримують заробітну плату в розмірі 3200,00 грн. необґрунтованими.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході судового розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності порушень законодавства про працю, зафіксованих в акті інспекційного відвідування від 03.08.2018 року № ДЦ 729/1291/АВ, а відтак неправомірності оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами 30.08.2018 року № ДЦ 729/1291/АВ/П/МГ-ФС на суму 148 920,00 грн.

Крім того, суд відзначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_6 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1.ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, у зв'язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області про скасування постанови про накладення штрафу від 30.08.2018 року - відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частину рішення складено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 27 грудня 2018 року в присутності представників сторін, що з'явилися.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кочанова П.В.