Справа № 679/1525/18
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/134/2018
Справа № 679/1525/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

номер справи 679/1525/18,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач заступник начальника Хмельницької митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровський К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин справу за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського Костянтина Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача Цимбалюк О.В. та Горобчишина І.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до заступника начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського К.В. про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що постановою начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського К.В. №0238/40000/18 від 25 жовтня 2018 року її, агента з митного оформлення митного брокера ТОВ «Епас», визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 42948 гривень 69 копійок, за неправомірне заявлення в митній декларації від 20 липня 2018 року за №UA400020/2018/003690 неправдивих відомостей щодо преференції по ввізному миту та надання органу доходів та зборів рахунку-фaктури (Invoice) від 09 січня 2018 року №GEE, яка містить декларацію-інвойс, складену уповноваженим (схваленим) експортером з номерами митних дозволів, затверджених експортерів країн Європейського Союзу, що призвело до зменшення розміру сплати митних платежів на загальну суму 14316 гривень 23 копійки, з яких: ввізне мито у сумі 11930 гривень 19 копійок, ПДВ у сумі 2386 гривень 44 копійки за вищевказаною митною декларацією.

Мотивуючи свою невинуватість позивач зазначила, що на момент оформлення декларації 20 липня 2018 року експортером Yura Suomi Oy на адресу імпортера (одержувача) був поданий пакет документів для оформлення митної декларації на вантаж - міндобрива, з-поміж яких був наявний інвойс №GEE від 09 січня 2018 року, в якому була заявлена декларація про походження товарів з країн ЄС, що є підставою застосування преференційної ставки по миту. Термін дії вказаного інвойсу через значне перезавантаження у роботі нею не був перевірений та факт його недійсності (строк дії понад чотири місяці) виявлений не був. Зазначила, що про закінчення терміну дії інвойсу вона не усвідомлювала, вказавши на свою необачність.

Водночас позивач зауважила, що на момент митного оформлення декларації інспектор митного поста зареєстрував та оформив подану нею декларацію без будь-яких зауважень та заперечень. При цьому, після складання протоколу щодо неї 23 серпня 2018 року експортером було надано імпортеру сертифікат походження Євро-1, який підтвердив походження товару з країн ЄС та законність наданих пільг. Ним же було надано роз'яснення в частині дати видачі інвойсу, а саме, надіслано інвойс №GEE008253867 від 18 липня 2018 року, який повинен був бути наданий на вищевказаний експортний вантаж.

Позивач ствердила, що експортер Yura Suomi Oy має статус затвердженого експортера, який наданий йому митним органом його країни та має номер митного дозволу, що зазначений в інвойсі, тому може вільно надавати інвойс для підтвердження країни-походження для застосування пільг на свою продукцію. В свою чергу вона, як митний агент, на процес видачі інвойса жодним чином не впливає, що додатково вказує на відсутність у неї мети до вчинення дій для несплати одержувачем митних платежів.

Вказуючи на відсутність у неї прямого умислу на вчинення дій, передбачених ст. 485 МК України, та відсутність доказів такого в матеріалах справи, позивач вважає, що наведені в постанові факти свідчать лише про технічну помилку, а тому вона не може бути притягнутою до відповідальності за вказаною статтею.

Також позивачем зауважено на тому, що оскаржена постанова винесена відповідачем 25 жовтня 2018 року в порушення вимог ст. 38 КУпАП, так як протокол відносно нею був складений 23 серпня 2018 року.

За вказаних обставин, позивач, посилаючись на норми права, які містяться в ст.ст. 10, 38 КУпАП, ст.ст. 264, 458, 485 МК України, просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського К.В. №0238/40000/18 від 25 жовтня 2018 року.

07 грудня 2018 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову ОСОБА_1 та вказав на правомірність визнання позивача винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України. Сторона відповідача вважає, що для кваліфікації дій за вказаною нормою закону не мають значення мотив і мета їх вчинення, а також чи настали від цього шкідливі наслідки.

Що стосується строків накладення адміністративного стягнення, то такий, на переконання відповідача, не пропущений, оскільки стягнення накладено в межах строків, визначених ст. 467 МК України.

20 листопада 2018 року позивач подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, але за участю її представника ОСОБА_3

05 грудня 2018 року представник відповідача звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

23 листопада 2018 року позивачем на виконання ухвали судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 листопада 2018 року подано позовну заяву з усуненими недоліками.

Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 листопада 2018 року вказаний адміністративний позов був залишений без руху та позивачу надано термін для звернення з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

26 листопада 2018 року ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області визнані поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та поновлено його, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

06 грудня 2018 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області задоволено клопотання представника Хмельницької митниці ДФС про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

Позивач в судове засідання не з'явилася, представник останньої позов підтримав повністю та просить суд такий задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову. На їх думку, оскаржена постанова винесена у відповідності до положень Митного кодексу України, викладені у ній обставини підтверджені належними та допустимими доказами, підстав для її скасування немає.

Заслухавши представників позивача та відповідача, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 23 серпня 2018 року відносно позивача складено протокол про порушення митних правил №0238/40000/18 за ст. 485 МК України з якого вбачається, що 16 серпня 2018 року Хмельницькою митницею ДФС отримано лист ДФС «Про застосування преференцій» від 16 серпня 2018 року №25328/7/99-99-19-04-01-17 (арк. спр. 78), в якому повідомлялося, що при здійсненні моніторингу електронних копій митних декларацій із застосуванням преференції «410» (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), було виявлено, що у графі 44 митної декларації від 23 липня 2018 року №UA400020/2018/003690 названий документ, що підтверджує походження товарів з країн ЄС, дата якого перевищує строк 4 місяці з дати їх видачі в країні експорту.

З цього ж протоколу убачається, що результатами опрацювання листа встановлено, що таким документом є рахунок - фактура (Invoice) від 09 січня 2018 року №GEE, поданий митним брокером ТОВ «Епас» ОСОБА_1 при поданні 20 липня 2018 року митної декларації типу ІМ40ДЕ за Вн. №9397, що є порушенням ст. 24 «Терміни дії підтвердження походження» Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співробітництвом з атомної енергії і їхніми державами-членами з іншої сторони від 27 червня 2014 року (арк. спр. 8-12).

На підставі вказаного протоколу постановою в справі про порушення митних правил №0238/40000/18 заступника начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського К.В. від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 42948 гривень 69 копійок (арк. спр. 14-18).

За даними вказаної постанови вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, полягає у тому, що остання вчинила дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, а саме: неправомірно заявила в митній декларації від 20 липня 2018 року №UA400020/2018/003690 неправдиві відомості щодо преференції по ввізному миту та надала органу доходів та зборів рахунок-фaктуру (Invoice) від 09 січня 2018 року №GEE, яка містить декларацію-інвойс, складену уповноваженим (схваленим) експортером з номерами митних дозволів, затверджених експортерів країн Європейського Союзу. Сума несплачених митних платежів становить 14316 гривень 23 копійки, з яких: ввізне мито у сумі 11930 гривень 19 копійок, ПДВ у сумі 2386 гривень 44 копійки за вищевказаною митною декларацією.

Незгода із вказаною постановою стала підставою для звернення позивачем до суду.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв'язку з незгодою позивача з рішенням суб'єкта владних повноважень щодо визнання її винною у вчиненні порушення нею митних правил та накладення, у зв'язку з цим, на неї адміністративного стягнення у виді штрафу.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Митного кодексу України, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1 та 7 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Передбачає, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно п. 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації, що визначено ч. 8 ст. 264 МК України.

Відповідно до ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

При цьому, згідно із вимогами ст. 467 МК України у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

У відповідності до приписів ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною нормою права, полягає, зокрема, у наданні декларантом неправдивих відомостей з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивачем митному органу 20 липня 2018 року при поданні електронної митної декларації було подано рахунок - фактуру (Invoice) від 09 січня 2018 року №GEE, строк якого перевищує 4 місяці з дати його видачі в країні експорту, що є порушенням вимог ст. 24 «Термін дії підтвердження походження» Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27 червня 2014 року.

Не заперечувала вказаного факту і сама позивач, як під час опитування 23 серпня 2018 року в справі про порушення митних правил №0238/40000/18, що відображено в протоколі опитування в справі про порушення митних правил від 23 серпня 2018 року (а.с 81), так і у поданій нею позовній заяві, вказуючи при цьому на допущення нею помилки, що пов'язано з великою завантаженістю.

Суд погоджується з аргументами позивача щодо помилкового подання нею рахунку - фактури від 09 січня 2018 року та зазначення про такий у декларації, оскільки позивачем на підтвердження пільг імпортера надано інвойс №GEE від 18 липня 2018 року, що, на переконання суду, вказує на відсутність умислу в діях позивача на зменшення розміру митних платежів (арк. спр. 23).

При цьому суд враховує, що диспозицією ст. 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини. В даному випадку конкретна мета, як обов'язкова ознака складу правопорушення - є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір.

Статтею 489 МК України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України (ч. 1 ст. 495 МК України).

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо преференції по ввізному миту та надання органу доходів і зборів рахунку-фактури, дата якого перевищує чотирьохмісячний строк, було здійснено позивачем з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів. Також, відсутні докази, що дії позивача були направлені на умисне зменшення розміру митних платежів у формі прямого умислу.

Суд погоджується з аргументами позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності є достатніми.

Водночас, суд зазначає, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, покладається на відповідача. Однак, на виконання вимоги даної норми відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би доводив поза розумним сумнівом наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд доходить переконання, що суб'єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, в діях позивача митним органом не розкрита, не доведена належними та допустимим доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях, що в силу ст. 62 Конституції України є неприпустимим.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання оскарженої постанови протиправною, оскільки таке право суду не передбачено приписами ст. 286 КАС України.

Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує вимоги абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, яким передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За подання заяви про перегляд постанови по справі про адміністративне правопорушення судовий збір не справляється у відповідності до ст. 297-4 КУпАП.

Враховуючи приписи наведених норм закону та зважаючи на відсутність інших осіб, які понесли судові витрати, суд прийшов висновку, що такі необхідно компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до заступника начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського Костянтина Валентиновича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Скасувати постанову №0238/40000/18 від 25 жовтня 2018 року, винесену заступником начальника Хмельницької митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровським Костянтином Валентиновичем про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, і закрити справу.

В частині вимог ОСОБА_1 до заступника начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровського Костянтина Валентиновича про визнання протиправною постанови №0238/40000/18 від 25 жовтня 2018 року - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: 30100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач заступник начальника Хмельницької митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровський Костянтин Валентинович, місцезнаходження: 29010, м. Хмельницький, вул. Пілотська, 2, .

Повне судове рішення складено 22 грудня 2018 року.

Суддя О.М.Гавриленко