Справа № 465/4378/18
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2018 року Франківський районний суд м.Львова в складі: головуючої - судді Мартьянової С.М. за участі секретаря Турчак М.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної Фіскальної Служби про визнання протиправною та скасування постанови від 17.07.2018 року у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови, покликаючись на те, що постановою № 3790/20900/18 від 17.07.2018 року заступника начальника Львівської митниці ДФС його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн. Вважає постанову необґрунтованою та незаконною, оскільки висновки відповідача не відповідають фактичним обставинам справи. Просить позов задовольнити і визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Представник відповідача у визначений судом строк надав відзив на позовну заяву, в якому вважає правомірним притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку із безпідставністю та необгнутованістю.

У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно Постанови у справі про порушення митних правил №3790/20900/18 від 17.07.2018 року, 24.06.2018 року близько 23 години 47 хвилин громадянин України ОСОБА_1, слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост «Грушів» Львівської митниці ДФС в якості пасажира рейсового автобуса марки «Setra S315HD-H2», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN - НОМЕР_2, країна реєстрації - Республіка Польща в'їхав в зону митного контролю, обравши для проходження митного контролю канал, позначений символом червоного кольору («червоний коридор»). Під час перевірки інформації в ЄАІС ДФС України встановлено, що громадянин ОСОБА_1 26.04.2018 року в'їхав легковим автомобілем марки «SEAT ІBІZA», реєстраційний номер НОМЕР_4, VIN - НОМЕР_3, країна реєстрації Республіка Польща через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС України на територію України в митному режимі «транзит», чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як вбачається з оскаржуваної постанови 26.04.2018 р. ОСОБА_1, ввіз на митну територію України автомобіль матки «SEAT ІBІZA», реєстраційний номер НОМЕР_4. У ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення інформації про нього до ЄАІС ДФС України виявлено, факт не вивезення ОСОБА_1 з митної території України, у встановлений ч.1 ст.95 МК України строк, транспортного засобу.

Відповідно до ст.90 Митного кодексу України Транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 МК України визначено строки транзитних перевезень, а саме: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення зоні однієї митниці - 5 діб).

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних органах іноземної держави з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезені таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. При цьому, згідно гл. 55 р. 7 МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язком письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням формальностей, передбачених МК України.

При цьому, згідно п. 7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Згідно п. 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Пунктом 34 ч.1 ст.4 МК України визначено, що перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення

За вказаних обставин, вищезазначений транспортний засіб, ввезено ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі транзит, що не заперечується позивачем.

Згідно ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів їх видача без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Долучені представником позивача письмові докази (пояснення ОСОБА_1 від 16.07.2018 року, повідомлення гр.ОСОБА_4 від 04.05.2018 року та договір дарування транспортного засобу від 18.06.2018 року), на його думку в підтвердження викладених у позові обставин, не спростовують спірну постанову, оскільки покликання на те, що власником ввезеного автомобіля є гр. ОСОБА_4, не звільняє від відповідальності, передбаченої ч.3 ст.470 МК України.

При цьому, слід звернути увагу на те, що згаданий договір дарування датований 18.06.2018 року, натомість легковий автомобіль марки «SEAT ІBІZA», реєстраційний номер НОМЕР_4, VIN - НОМЕР_3, завезений позивачем на митну територію України 26.04.2018 року, а тому покликання позивача, що гр.ОСОБА_4 був власником ввезеного автомобіля, суд розцінює як спробу уникнути відповідальності.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, а також на те, що постанова від 17.07.2018 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ухвали; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної Фіскальної Служби про визнання протиправною та скасування постанови від 17.07.2018 року у справі про порушення митних правил - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Мартьянова С.М.