Справа № 807/469/18
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2018 року м. Ужгород№ 807/469/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Микуляк П.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті , в якому просить суд: Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 051531 від 15.05.2018 року; Визнати дії начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області ОСОБА_2 протиправними.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду у відповідності до КАС України, судом прийнято рішення про проведення розгляду справи в спрощеному позовному провадженні та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 051531 від 15.05.2018 року притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_1 та накладено адміністративно-господарський штраф в сумі 1700 грн. Вважає дану постанову необґрунтованою, протиправною та такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства України. Просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, поважності причин неявки суду не навів, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду прави.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав відзив на позовну заяву та заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що 25.04.2018 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області на підставі направлення на перевірку від 20.04.2018 року №014387, проводилася рейдова перевірка. 14:40 год. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області на 756км+800м а/д М-06 «Київ Чоп» був зупинений транспортний засіб марки «Volvo», д.р.н. АО4795АХ, який належить ФОП ОСОБА_1, за кермом знаходився водій, який здійснював регулярні спеціальні перевезення пасажирів. Під час проведення перевірки вказаного транспортного засобу, який належить автомобільному перевізнику ОСОБА_1 посадовими особами Управління було виявлено порушення, відповідальність за яке передбачено статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів перелік яких визначено статтею 48 цього Закону водій відмовився предявляти та надавати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. За наслідком чого складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів за №007988 від 25.04.2018 року.

Під час складання Акту №007672 від 21.02.2018 року водію т/з вручено повідомлення - запрошення на розгляд справи за Актом №007688 від 25.04.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 мав з'явитися 15.05.2018 року до Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області для надання письмових пояснень та доказів про відсутність порушень автотранспортного законодавства. На розгляд справи 15.0.2018 року ОСОБА_1 не з'явився, клопотання про перенесення розгляду справи від останнього не надходило.

На підставі вищевикладеного начальником Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу серії АО №051531 від 15.05.2018 року за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Крім того було заявлено про необхідність заміни неналежного відповідача з Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, яке являється тільки структурним підрозділом та не є юридичною особою (а.с. 30) на належного - центральний орган виконавчої влади - Державну службу України з безпеки на транспорті (м.Київ, пр. Перемоги,14 ЄДРПУО 39816845)

Згідно ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було замінено первісного відповідача - Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, на належного відповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті, оскільки Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області не являється належним відповідачем по справі, є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті та не є юридичною особою публічного права.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2018 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області на підставі направлення на перевірку від 20.04.2018 року №014387 було проведено рейдову перевірку на 756 км+800м а/д М-06 «Київ Чоп» (а.с.19).

Так, 25.04.2018 року о 12:40 год. на 756 км+800м а/д М-06 «Київ Чоп» був зупинений транспортний засіб марки «Volvo», д.р.н. АО4795АХ, який належить ФОП ОСОБА_1 за кермом якого знаходився водій, який відмовився надавати посвідчення водія, а відтак такий є невідомим.

Під час проведення перевірки т/з марки «Volvo», д.р.н. АО4795АХ було виявлено порушення, відповідальність за яке передбачено ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» а саме: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів перелік яких визначено статтею 48 цього Закону водій відмовився предявляти та надавати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.

У зв'язку із даними обставинами, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області складено акт №007988 від 25.04.2018 року, у якому зафіксовано: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів перелік яких визначено статтею 48 цього Закону водій відмовився предявляти та надавати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Водій невідомий, відмовився підписувати акт перевірки без будь-яких пояснень та зауважень не надав (а.с.20).

Також, під час складання Акту №007988 від 25.04.2018 року посадовими особами управління водію т/з було вручено повідомлення - запрошення на розгляд справи за вказаним Актом, згідно якого ФОП ОСОБА_1 повинен з'явитися 15.05.2018 року до Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області для надання письмових пояснень та доказів про відсутність порушень автотранспортного законодавства (а.с.21).

Однак ФОП ОСОБА_1 на розгляд Акту не з'явився клопотання про перенесення розгляду справи не надав.

15.05.2018 року начальником Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області винесено постанову про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу серії АО № 051531 від 15.05.2018 року за порушення абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» в розмірі 1700 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив з наступного.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає, що регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-III, центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення державної політики на автомобільному транспорті через урядові органи державного управління на автомобільному транспорті, службу міжнародних автомобільних перевезень та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування. У складі центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту функціонують: урядовий орган державного управління з питань регулювання діяльності автомобільного транспорту; урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті. Урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті здійснює: державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 1 Положення «Про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті», затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №387/2011 Укртрансінспекція входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування (далі - автомобільний, міський електричний, залізничний транспорт та ведення дорожнього господарства).

Відповідно до вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст. 33 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України.

У зв'язку з цим слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону - штраф у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, що складає 1700 грн.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті визначає Кабінет Міністрів України (далі - КМУ).

Постановою КМУ від 08.11.2008 року №1567, затверджено «Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (далі - Порядок). Згідно п.3 якого органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктом 15 Порядку встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України від 06.04.2011 року №387/2011 (далі - Указ), затверджено «Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті» (далі - Положення), згідно якого Укртрансінспекція України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування.

Розпорядженням КМУ від 29.08.2012 року № 628-р «Питання Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті» визначено, що Укртрансінспекція забезпечує покладені на неї Указом функції та повноваження.

Нормами пп. 7 п. 4.2 Положення визначено, що Укртрансінспекція України у сфері автомобільного транспорту, здійснює державний контроль і нагляд за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки на автомобільному транспорті.

П. 6 вказаного Положення визначено, що Укратрансінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, у відповідності із пунктом 21 Порядку складається акт.

Суд вважає безпідставними посилання позивача, як на відсутність ним порушення та не здійснення ним перевезення, оскільки під час проведення перевірки т/з «Volvo», д.р.н. АО4795АХ, який належить автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_1, посадовими особами Управління було виявлено порушення надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів перелік яких визначено статтею 48 цього Закону водій відмовився предявляти та надавати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія.

Окрім того, твердження позивача про те, що послуги по перевезенню вантажу не надавались, а акт перевірки не може бути належним доказом у справі, суд оцінює критично та вважає, що таке пояснення зумовлено виключно бажанням позивача уникнути передбаченої законом відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження позовних вимог, натомість відповідач довів правомірність винесення оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу АО №03799 від 27.02.2018 року.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні обставини та письмові докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах передбачених законом повноважень, на підставі та у спосіб, визначений законодавством України у сфері автомобільного транспорту, факт порушення позивачем вимог ст. ст. 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є доведеним, а тому його правомірно притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та накладено адміністративно-господарський штраф в межах санкції абз.1 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а тому адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн. до задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_3