Справа № 826/10222/16
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог-93" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог-93" до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог-93" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 05 квітня 2016 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши в межах апеляційної скарги рішення суду та доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в період з 22 лютого 2016 року по 04 березня 2016 року посадовими особами відповідача на підставі направлень №147/26-15-14-02-02, №147/26-15-14-02-02, №186/26-15-13-06-03, №388/26-15-13-03-03, №148/26-15-14-02-02, №790/26-15-13-04-06 від 22.02.2016 року та на підставі ст.ст. 20, 77, 82, п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77, 82 Податкового кодексу України, наказу ГУ ДФС у м. Києві №436 від 08 лютого 2016 року була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Пролог-93» за період діяльності з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено акт №89/26-15-14-02-02/16476414 від 21 березня 2016 року.

В ході проведення відповідачем вказаної перевірки встановлено наступні порушення ТОВ «Пролог-93»:

- пп. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток у загальній сумі 954 280 грн., у т.ч. за 2014 рік у сумі 954 280 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 193.1 ст. 193, п. 198.2 п. 198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього на загальну суму заниження податку на додану вартість всього на загальну суму 194 144 грн., в тому числі: за січень 2014 у сумі 1 532 грн., за квітень 2014 у сумі 1 756 грн., за липень 2014 року у сумі 2 834 грн., за серпень 2014 року у сумі 2 834 грн., за вересень 2014 року у сумі 141 331 грн., за жовтень 2014 року у сумі 2 834 грн., за листопад 2014 року у сумі 2 834 грн., за грудень 2014 року в сумі 35 189 грн.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки, позивачем подано заперечення на акт про результати документальної планової виїзної перевірки №89/26-15-14-02-02/16476414 від 21 березня 2016 року.

31 березня 2016 року відповідачем надано відповідь на заперечення №7820/10/26-15-14-02-02, згідно якої висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

Податковим повідомленням-рішенням № від 04 квітня 2016 року позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 242 680,00 грн., у тому числі за основним платежем - 194 144,00 грн. та за штрафними санкціями - 48 536,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивачем подано скаргу до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 02 червня 2106 року №12060/6/99-99-11-01-01-25 податкове повідомлення-рішення № від 04 квітня 2016 року залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, Законом України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В силу пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств визначено прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, загальне поняття «витрат» закріплене у пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, як сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений в ст. 138 ПК України.

Зокрема, за змістом норми пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Абзацом 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

В силу норм п.п. 44.1, 44.2 і 44.3 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі по тексту - Закон № 996-ХІV).

Відповідно до ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 11 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Частинами першою - четвертою ст. 9 Закону № 996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій (визначення яких як фактів підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів міститься в абз. 2 п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88) є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

За приписами ч. 5 цієї статті Закону № 996-ХІV, господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно з ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону, регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Зокрема, методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності закріплені у Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248). Так, відповідно до положень п.п. 5 - 9 цього НП(С)БО витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов'язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Крім того, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених норм Податкового кодексу України в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування витрат і податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, як викладені у постановах від 30.01.2018 № К/9901/2803/18 (у справі № 820/11856/13-а), від 31.01.2018 № К/9901/5557/18 (у справі № 826/245/14), від 06.02.2018 № К/9901/7258/18 (у справі № 810/6695/14).

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що між ТОВ «Пролог-93» та ТОВ «Пром-тех-снаб» (в подальшому перейменоване в ПП «ТЕХТОРГ ЛОГІСТИК») укладено договір №118 від 02 липня 2014 року про виконання робіт ТОВ «Пром-тех-снаб» (Виконавець) для ТОВ «Пролог-93» (Замовник), згідно умов якого виконавець зобов'язується своїми силами та з використанням матеріалів замовника виконати комплекс робіт, а саме: здійснення аналізу існуючої системи освітлення ТРЦ, розробка рекомендацій по енергозбереженню, розрахунку ефективності енергозбереження від впровадження проекту, комплексу робіт пов'язаних з підготовкою приміщення ТРЦ «Дніпро-Плаза» та технічного обладнання до роботи в осінньо-зимовий період 2014р. Вартість виконаних робіт визначається договором та додатком до нього «Договірна ціна» та може змінюватись. Забезпечення виконання робіт технологічним, енергетичним, електротехнічним та іншим устаткуванням покладається на виконавця. До договору долучено додаток «Договірна ціна» на будівництво «Впровадження проекту енергозбереження ТРЦ «Дніпро-Плаза», що здійснюється у 2014 році», локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на впровадження проекту енергозбереження ТРЦ Дніпро-Плаза (Внутрішнє освітлення). В подальшому умови договору коригувались додатковою угодою з додатком (т.1, а.с.132-133).

Розрахунки з ТОВ «Пром-тех-снаб» здійснювалися у безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи банківську виписку.

ТОВ «Пром-тех-снаб» (Виконавець) на адресу ТОВ «Пролог-93» (Замовник) оформлено акт здачі-прийняття виконаних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт (надання послуг) (т.1, а.с.117-119, 121-124, 134).

Забезпечення виконання робіт технологічним, енергетичним, електротехнічним та іншим устаткуванням здійснювалося згідно актів приймання-передачі матеріалів на монтаж (т.1, а.с.126-127).

ТОВ «Пром-тех-снаб» виписано позивачу податкові накладні щодо комплексу робіт з розробки та впровадження проекту енергозбереження та комплексу робіт по підготовці приміщення та обладнання до роботи в осінньо-зимовий період за адресою: м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, 34 (т.1, а.с.128-131, 135-136).

Крім того, між ТОВ «Пролог-93» (замовник) та ТОВ «Екодит» (виконавець) (перейменоване в ТОВ «ТПК Елегія») укладено договір №02/09-2014 на виконання робіт від 02 вересня 2014 про наступне: Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у цьому Договорі, на власний ризик, власними та/або залученими силами і засобами, з використанням своїх матеріалів і в обумовлений Договором строк здійснити комплекс робіт з ремонту та очищення фасаду будівлі, а саме: зовнішнього фасаду та бокових фасадів будівлі та прибирання м'якої покрівлі будівлі, за адресою: м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, 34. Договірна ціна за даним Договором визначена в Додатку 1 до даного Договору, складається з повної вартості робіт і становить 299 245 грн., крім того ПДВ 59 849 грн. Вартість робіт на Об'єкті визначається шляхом множення площі Об'єкта, яка вказана в Додатку №2 Договору, на фіксований тариф за виконання робіт на одному кв. м. Роботи повинні бути виконані до 30 вересня 2014 року та можуть коригуватися лише за взаємною згодою Сторін.

ТОВ «Екодит» (Виконавець) на адресу ТОВ «Пролог-93» (Замовник) оформлено акт прийому-передачі виконаних робіт (т.1, а.с.141).

ТОВ «Екодит» виписано позивачу податкові накладні щодо комплексу робіт з ремонту та очищення фасаду будівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, 34 (т.1, а.с.142-143).

Розрахунки з ТОВ «Екодит» здійснювалися у безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи банківську виписку.

Також, відповідачем в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Пролог-93» мало фінансово-господарські відносини з ПП «Фебер».

Так, відповідно до Договору №б/н на прибирання приміщень від 01 липня 2014 року ТОВ «Пролог-93» (надалі «Замовник»), в особі генерального директора ОСОБА_2, з одного боку та ПП «Фебер» (надалі «Виконавець») в особі директора ОСОБА_3, уклали цей договір про наступне: Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується якісно, у відповідності до вимог Замовника, силами власного персоналу надавати послуги, а саме: прибирання офісів і приміщень загального користування, прибирання санвузлів, повсякденне підтримуюче прибирання, генеральне прибирання , здійсненню інших функцій, пов'язаних з діяльністю Замовника, а також надавати інші послуги, за згодою Сторін. Вартість робіт на Об'єкті визначається шляхом множення площі Об'єкта, яка вказана в Додатку №2 Договору, на фіксований тариф за виконання робіт на одному кв.м.

На підтвердження виконання робіт позивачем долучено до матеріалів справи виписані ТОВ «Фебер» здачі-прийняття робіт (т.1, а.с.150-152), надано список працівників клінінгової компанії (т.1, а.с.153).

ТОВ «Фебер» виписано позивачу податкові накладні щодо послуги прибирання приміщень і територій в липні, вересні та листопаді 2014 року (т.1, а.с.154-156).

Розрахунки з ТОВ «Фебер» здійснювалися у безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи банківську виписку.

Також, між позивачем (замовник) та ТОВ «Еколайн-СТ» (виконавець) укладено договір №ІТ-9 про надання послуг від 10 липня 2014 року, відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати замовнику послуги з супроводження інформаційних систем, обслуговування та аудиту ІТ-інфраструктури позивача в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а позивач погоджується прийняти та оплатити послуги в порядку, у строки та на умовах, визначених цим договором.

Визначені договором послуги передані від ТОВ «Еколайт СТ» позивачу актами прийому-передачі наданих послуг (т.1, а.с.160-163).

ТОВ «Еколайт СТ» виписало позивачу податкові накладні щодо супроводження інформаційних систем, обслуговування та аудит ІТ-інфраструктури за жовтень, листопад та грудень 2014 року (т.1,а.с.164-167).

Договірні відносини між позивачем та ТОВ «Вест-Групп» здійснювалися на підставі рахунку-фактури від 24 січня 2014 року (т.1, а.с.168), згідно якого позивачем придбано товар (решітка, обрамлення, вставлення).

Розрахунок з ТОВ «Вест-Групп» здійснено у безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи банківську виписку (т.1,а.с.169).

ТОВ «Вест-Групп» виписало позивача податкову накладну (т.1, а.с.170).

Договірні відносини між позивачем та ТОВ «ТД «Трейд-Торг» здійснювалися на підставі рахунку-фактури від 17 квітня 2014 року (т.1, а.с.171, 173), згідно якого позивачем придбано товар (килими).

ТОВ «ТД «Трейд-Торг» виписало позивачу податкову накладну (т.1, а.с.172).

Розрахунок з ТОВ «ТД «Трейд-Торг» здійснено у безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем долучено до матеріалів справи банківську виписку (т.1,а.с.174).

На підтвердження необхідності укладення з ТОВ «Пром-тех-снаб» договору №118 від 02 липня 2014 року про виконання робіт та з ТОВ «Екодит» договору №02/09-2014 на виконання робіт від 02 вересня 2014 року позивачем долучено до матеріалів справи копію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29 вересня 2010 року (т.2, а.с.17-19), з якого вбачається, що позивачем придбано у ТОВ «ТРМ Дніпро-Плаза» супермаркет з підвалом та технічним поверхом за адресою 18000, м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, 34.

З матеріалів справи також вбачається, що головним державним ревізором-інспектором в ході перевірки встановлено, що для виконання робіт необхідно мінімум 21 чол., однак фактична чисельність працюючих відповідно до звіту 1 ДФ становить 2 чол., основні засоби складають - 25,0 тис. грн.

Крім цього, у ході проведення аналізу податкової звітності ТОВ «Пром-тех-снаб», реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Обмеженість ТОВ «Пром-тех-снаб» трудовими і матеріально-технічними ресурсами, унеможливлює здійснення фінансово-господарської діяльності з контрагентами постачальниками та контрагентами покупцями.

Разом з тим, відповідно до зареєстрованих в єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Пром-тех-снаб» придбавав: полікарбонат Саlibге 621, ароматизатори, блюда, вази, глучики, вашалки, декори, труба, лампи, ліхтарі, чоботи жіночі, паркетна доска, душові кабіни, ванни, унітази, радіатори, виделки, стакани, банки, біжутерія, дивани, карнізи, килими, крани, радіатори, вода Живчик, вода Оболонь, азотна кислота, шавлієва кислота молочна кислота та інші хімічні препарати арматури, насоли, ламіноване покриття, хомути, клапани, моторні оливи, які у більшості випадків містять коди УКТ ЗЕД., а реалізовував наступні товари (роботи, послуги): комплекс робіт з розробки та впровадження проекту енергозбереження за адресою: м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, 34 згідно договору №118 від 02 липня 2014 року, комплекс робіт по підготовці приміщення та обладнання до роботи в осінньо-зимовий період за адресою м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, 34 згідно договору № 118 від 02 липня 2014 року, здійснював монтаж та запуск обладнання в експлуатацію, будівельні роботи, реалізовував скло, промислові датчики та інше, тобто встановлено невідповідність придбаного та реалізованого товару.

З акта перевірки вбачається, що ТОВ «Пролог-93» віднесено до складу податкового кредиту комплексу робіт, а саме: аналіз існуючої системи освітлення ТРЦ, розробка рекомендацій по енергозбереженню, розрахунку ефективності енергозбереження від впровадження проекту, комплексу пов'язаного з підготовкою приміщення ТРЦ «Дніпро-Плаза» по взаємовідносинам з ПП «Пром-тех-снаб», отриманих від контрагента, по яким немає можливості підтвердити факт реального здійснення фінансово-господарських операцій.

В ході проведення перевірки встановлено, що відповідно зареєстрованих в єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН), ТОВ «Екодит» придбавав цукерки, сало, свинина, светри, чоботи, карамель, печінка свинини, свинина в півтушках, побутова техніка, а реалізовував відповідно до зареєстрованих в ЄРПН наступні товари (роботи, послуги), в т.ч. іншим підприємствам - покупцям: комплекс робіт з ремонту та очищення фасаду будівлі за адресою: м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду, 34, здійснював монтаж систем водопостачання, каналізації та опалення на об'єкті по Дніпровській Набережній, 14 у Дарницькому районі м. Києва, будівельні роботи по машинним приміщенням та шахтам ліфтів, розвантажувальні роботи, транспортування обладнання до будинку, розбирання обладнання, транспортування вручну на поверхи та в машинне приміщення, буріння отворів, встановлення хімічних дюбелів, встановлення закладних деталей, встановлення обрамлення дверей шахт ліфтів, будівельні роботи, канцтовари, фрукти, кислота оцтова, мікросхеми, технічне обслуговування двигунів, будівельні, штукатурні роботи, технічне обслуговування двигунів, подушки, ковдри, наволочки, автозапчастини, електротовари, трактор садово-городній, мотоблок, для обробки землі двохколісний, з дизельним двигуном потужністю 5,89 кВт (8 к.с.), обробні роботи встановлених дверей, реставрація дверних блоків тощо, у більшості випадків товари містять коди УКТ ЗЕД, тобто встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів/послуг.

ТОВ «Пролог-93» віднесено до складу податкового кредиту комплекс робіт з ремонту та очищення фасаду будівлі, а саме: зовнішнього фасаду та бокових фасадів будівлі та прибирання м'якої покрівлі будівлі по взаємовідносинам з ТОВ «Екодит», отриманих від контрагента, по яким не має можливості підтвердити факт реального здійснення фінансово-господарських операцій.

Згідно до зареєстрованих в ЄРПН ТОВ «Фебер» придбавав цукор, борошно, мішки, крупи гречані, феникс СТС вогнезахисний склад в відрах, кільце ущільнююче, покладки, рукава, шайби, муфти, мазут паливний, електроди, рукавички, респіратори, насоси, податкові накладні на реалізацію в ЄРПН не реєстрував.

Відповідно до даних, стан платника - 7 (в ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей), чисельність працюючих 1 чол., основні засоби - інформація відсутня.

ТОВ «Пролог-93» віднесено до складу податкового кредиту послуги щодо прибирання офісів і приміщень загального користування, прибирання санвузлів, повсякденне підтримуюче прибирання, генеральне прибирання по взаємовідносинам з ПП «Фебер», отримані від контрагента, по яким немає можливості підтвердити факт реального здійснення фінансово-господарських операцій.

При цьому, відповідач додатково зазначив, що згідно з висновками Актів про неможливість проведення зустрічних звірок вищеназваних контрагентів не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Пролог-93» їх вид, їх обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення операцій вищеназваних контрагентів по ланцюгу постачання з постачальниками та контрагентами-покупцями, в тому числі з ТОВ «Пролог-93».

Стосовно відносин позивача з ТОВ «Еколайн СТ», відповідно до зареєстрованих ЄРПН податкових накладних останнє придбавало: свіжі яблука, хурму, мандарини, інші фрукти, кава, локшина, ікра мойви, сало, лопатки свині, сосиски, ковбаси, свіжоморожені хребти, лосось, манометри, колби, тахометри, аерометри, термометри, автозапчастини, печінка, стегно, філе куряче, експедиторські послуги по забезпеченню виконання поставки куль сталевих на станції ПАТ «Центренерго», транспортні послуги, канцтовари, холодильні вітрини, шини, рукава, муфти, послуги агента, тюнери, картриджі, конденсатори, світло діоди, транзистори, а реалізовував відповідно до зареєстрованих податкових накладних у ЄРПН послуги з супроводження інформаційних систем, обслуговування та аудиту ІТ-інфраструктури. Тобто, перевіркою встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів/послуг.

В наявних в матеріалах справи копіях актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), наданих позивачем на підтвердження факту здійснення господарських операцій з ТОВ «Еколайн СТ», не вказаний обсяг господарської операції, одиниця виміру виконаних послуг, робіт, місце складання акту, за якими адресами, тощо.

Тобто, вказані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також Положенню №88, оскільки з документів неможливо встановити, в якому обсязі виконані послуги (роботи), які матеріали та як визначалися й вираховувалися їхні вартісні показники.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що за результатами розгляду матеріалів вказаного кримінального провадження та допиту свідків і обвинуваченого Баришівський районний суд Київської області встановив факт внесення обвинуваченим завідомо неправдивих відомостей до документів, які були подані для проведення державної реєстрації ТОВ «Екодит», та подання таких документів державному реєстратору, оскільки остання не мала наміру здійснювати підприємницьку діяльність.

За наслідками розгляду кримінальної справи районний судом ухвалено вирок від 23 листопада 2016 року про визнання обвинуваченої, яка вступила у попередню злочинну змову з невстановленими досудовим слідством особами, з метою придбання та державної перереєстрації, за матеріальну винагороду, суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «Екодит» на своє ім'я, винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України, з призначенням їй покарання. Рішення суду набрало законної сили з 24 грудня 2016 року.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що наявність первинних документів, які мають обов'язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту за умови якщо такі первинні документи складені від імені суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва. Такий висновок зумовлений тим, що статус нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Відповідно, вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках надавати передбачені законом податкові вигоди.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 01.12.2015 у справі №21-3788а15, від 12.01.2016 у справі №21-3706а15, від 14.03.2017 у справі №21-1513а16, від 12.09.2017 у справі №826/10933/14.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Вест-Групп», перевіркою встановлено, що згідно акту від 23 квітня 2014 року №1110/26-59-22-03/38871088 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Вест-Групп» щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за січень 2014 року, перевіркою встановлено, що вказане підприємство не знаходиться за юридичною адресою; декларація за січень 2014 року подана колишнім директором гр. ОСОБА_4, який надав пояснення про те, що з початку року не має ніякого відношення до діяльності підприємства і декларацію за січень 2014 року не підписував, оскільки ним передані всі документи юридичній фірмі для початку ліквідаційної процедури.

Таким чином, позивачем до складу податкового кредиту віднесено суми ПДВ, які не підтверджені відповідними первинними документами по взаємовідносинам з ТОВ «Вест-Групп».

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження транспортування вказаного товару, використання його у власній господарській діяльності.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ТД «Трейд-Торг» за перевіряємий період, перевіркою встановлено, що позивачем віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ, не підтверджені відповідними документами за квітень 2014 року. Відповідно до акту від 17 червня 2014 року №138/08-27-2211/38993653 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ТД «Трейд-Торг» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01 січня 2014 року по 30 квітня 2014 року, не підтверджено здійснення фінансово-господарської операції та зазначено, що останнє за податковою адресою не знаходиться, інформація щодо наявності необхідних умов для здійснення господарських операцій, основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів відсутня.

В матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження транспортування вказаного товару, використання його у власній господарській діяльності.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Пролог-93» перераховувались кошти без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, а відтак внаслідок не підтвердження реальності здійснення господарських відносин між ТОВ «Пролог-93» та вищезазначених контрагентів, у ТОВ «Пролог-93» відсутнє право на формування податкового кредиту згідно виписаних ТОВ «Пром-тех-снаб», ТОВ «Екодит», ПП «Фебер», ТОВ «Еколайн СТ», ТОВ «Вест-Групп», ТОВ «ТД «Трейд-Торг» податкових накладних за перевіряємий період.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, матеріалами справи не підтверджено економічну обґрунтованість придбання товарів та послуг у зазначених вище контрагентів, як і подальшу реалізацію придбаних товарів чи використання їх у власній господарській діяльності.

Тобто, позивачем не обґрунтовано податкову вигоду при укладенні договорів з ТОВ «Пром-тех-снаб», ТОВ «Екодит», ПП «Фебер», ТОВ «Еколайн СТ», ТОВ «Вест-Групп», ТОВ «ТД «Трейд-Торг» за перевіряємий період.

Враховуючи вищенаведений аналіз наявних в матеріалах справи первинних документів, позивачем ні під час проведення документальної перевірки, ні в ході розгляду даної справи в суді, не були надані документи, зокрема, первинні, які б в дійсності підтверджували наявність зв'язку між наданими ТОВ «Пром-тех-снаб», ТОВ «Екодит», ПП «Фебер», ТОВ «Еколайн СТ», ТОВ «Вест-Групп», ТОВ «ТД «Трейд-Торг» товарами та послугами з господарською діяльністю позивача.

Разом з тим, господарські операції позивача з ТОВ «Пром-тех-снаб», ТОВ «Екодит», ПП «Фебер», ТОВ «Еколайн СТ», що стали предметом перевірки, відображені в акті №89/26-15-14-02-02/16476414 від 21 березня 2016 року, були предметом розгляду в межах адміністративної справи №826/7045/16 за позовом ТОВ «Пролог-93» до ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05 квітня 2016 року №, яким позивачу зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 954 280,00 грн. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Пролог-93» відмовлено. З наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації рішення набрало законної сили 02 лютого 2017 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що фінансово-господарська діяльність контрагентів позивача здійснювалась ними поза межами правового поля, а укладені ними правочини (договори) є такими, що вчиненні без мети настання реальних наслідків.

За наведених обставин, зібраних доказів у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку щодо протиправності відображення даних у податковому обліку за спірними операціями, а відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві від 05.04.2016р. № є правомірним, а відтак, скасуванню не підлягає.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пролог-93" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.