Справа № 805/115/17-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2018 року

Київ

справа №805/115/17-а

адміністративне провадження №К/9901/42913/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Пасічник С.С., Шипуліної Т.М. розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуМаріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року (суддя І.О. Голошивець)
та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року (колегія у складі суддів: І.А. Васильєва, А.В. Гайдар, Л.В.Ястребова)
у справі № 805/115/17-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс»
доМаріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
провизнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» (далі - ТОВ «ПБП «Азовінтекс») звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати незаконним та скасувати рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 26 вересня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (далі - ЄВ) на загальну суму 564378,70 грн., з яких: штраф в розмірі 20% у сумі 372246,26 грн. та пеня в розмірі 192132,44 грн.

Позов обґрунтовано тим, що спірне рішення відповідача є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (в редакції чинній на час прийняття відповідачем спірного рішення, далі - Закон № 2464-VІ) та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якими платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII (в редакції чинній на час виникнення вчасної несплати позивачем ЄВ, далі - Закон №1669-VII) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року, позов задоволено. Скасовано рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 26 вересня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (далі - ЄВ) на загальну суму 564378,70 грн., з яких: штраф в розмірі 20% у сумі 372246,26 грн. та пеня в розмірі 192132,44 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач звільнений від відповідальності через невиконання приписів частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ відповідно до вимог розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки вважає, що судами не було враховано, що позивач, всупереч Закону №2464-VI, порушив терміни сплати ЄВ, наслідком чого є застосування до нього фінансових санкції. Крім того, відзначає, що на дату складання спірного рішення заява та сертифікат Торгово-промислової палати України, яка є єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання непереборної сили, що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язань, в тому числі по сплаті ЄВ позивачем не надавались.

У письмових запереченнях на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суддів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», зареєстровано юридичною особою, за юридичною адресою: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Леніна, буд. 68-А, перебуває на обліку у Маріупольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області як платник єдиного внеску.

У період з 22 серпня 2016 року по 05 вересня 2016 року контролюючим органо проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань правильності нарахування, обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено акт перевірки від 12 вересня 2016 року № 570/05-19-13-02/24155428, яким зафіксовано порушення позивачем:

пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України не своєчасно сплачений (перерахований) податок з доходів фізичних осіб за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року штрафна санкція по податку на доходи фізичних осіб у сумі 281 248, 70 грн.;

абз. 1 п. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, в частині несвоєчасної сплати єдиного внеску за травень 2015 року по терміну сплати 22 червня 2015 року в сумі 792 149,75 грн. та за червень 2015 року по терміну сплати 20 липня 2015 року відповідно в сумі 1 041 081,50 грн.

Внаслідок оскарження прийнятого акта в частині визначення сум по єдиному соціальному внеску за травень, червень 2015 року з несвоєчасною сплатою в адміністративному порядку, його залишено без змін листом від 23 вересня 2016 року № 34433/10/05-19-13-02.

26 вересня 2016 року відповідачем на підставі частини 10 та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VІ прийнято рішення №, яким до позивача за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовані штрафні санкції та пеня на загальну суму 564378,70 грн., з яких: штраф 20% у розмірі 372246,26 грн., нараховано за період з 23 червня 2015 року по 02 грудня 2015 року, пеня 192132,44 грн.

Внаслідок оскарження прийнятого відповідачем спірного рішення в адміністративному порядку, його залишено без змін.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник ЄВ зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону №2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону № 2464-VI та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» п. 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

З аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників ЄВ від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його (внеску) вчасної сплати є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

Розпорядженням від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до вказаного Розпорядження до зазначених населених пунктів належить в тому числі і м. Маріуполь (Маріупольська міська рада).

Згідно з додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, м. Маріуполь (Маріупольська міська рада) віднесено до населених пунктів де здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, судами попередніх інстанцій цілком обґрунтовано взято до уваги, що позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, внаслідок чого зробили правильний висновок, що він, в силу вимог Закону №1669-VII, не несе фінансової відповідальності за порушення вимог Закону № 2464-VI.

Водночас Верховний Суд наголошує на тому, що Закон № 2464-VI не скасовує обов'язків платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Окрім того слід відзначити, що згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою, зокрема, для звільнення від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо вчасної сплати ЄВ є встановлення факту знаходження платника податку на обліку в податкових органах, розміщених на території проведення АТО.

Аналогічна позиція висловлена в рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 березня 2018 року у справі №812/292/18.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко
С.С.Пасічник
Т.М.Шипуліна
Судді Верховного Суду