Справа № 817/861/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2676/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року, ухвалене суддею Щербаковим В.В. у м. Рівне о 15:02, повний текст якого складений 30 серпня 2018 року, у справі № 817/861/18 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2018 року позивач Приватне акціонерне товариство "Консюмерс-Скло-Зоря" звернувся до суду із позовом до відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» №460 від 16.03.2018.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.03.2018 №460 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки». Стягнуто із субєкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" судовий збір в сумі 1762, 00 грн.

16 серпня 2018 року представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу, що підлягають сплаті позивачем згідно Договору про надання правової допомоги від 21.03.2018, на підставі долучених до справи доказів про витрати на правову допомогу.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року заяву представника Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" про розподіл судових витрат задоволено. Стягуто із субєкта владних повноважень - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача - Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" судові витрати на професійну правову допомогу в сумі 5120,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви про розподіл судових витрат у адміністративній справі відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зауважує, що стороною позивача заяву про розподіл судових витрат не було скеровано на адресу відповідача, чим відповідача позбавлено права здійснити аналіз поданих позивачем документів на обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу та можливості відповідно до ч.6 ст.134 КАС України заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача, зокрема зазначено, що розмір гонорара адвоката визначено актом про надання правової допомоги, якому передувало укладення договору з позивачем про надання правової допомоги від 21.03.2018. Водночас вказує на відсутність обовязку щодо надсилання копії заяви про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки в розумінні ч.2 ст.159 КАС України така заява не є заявою по суті справи, надсилання копій яких передбачено вимогами процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами першою та третьою статті 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі; якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У разі задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 9 вказаної статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

При цьому обов'язок доведення неспівмірності витрат відповідно до вимог частини сьомої цієї статті покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції дійшов до висновку, що витрати позивача на правову допомогу в сумі 5120,00 грн повязані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат підлягає оцінці кожен окремий доказ надання правової допомоги та у їх сукупності співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, а також заперечення субєкта владних повноважень щодо обґрунтованості їх розміру.

З матеріалів справи слідує, що клопотання про прийняття заяви про понесені позивачем судові витрати на правову допомогу та подання доказів відповідно до ч.7 ст.138 КАС України, представником позивача заявлено 11 травня 2018 року (т.1 а.с.111-112).

16 серпня 2018 року заявлено клопотання про долучення доказів до справи про витрати на правову допомогу (т.1 а.с.229-233).

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 21.03.2018, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Консюмерс-Скло-Зоря" (Клієнт) та адвокатом ОСОБА_1, яка здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.01.2016 №1166.

Згідно з умовами вказаного договору Адвокат зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, надавати Клієнту правову допомогу у зборі інформації, підготовці доказів, процесуальних документів та представництві інтересів у справі №817/1861/18 (пп.1.1). Загальна вартість правової допомоги у Спорі (Гонорар) визначається за погодинним тарифом, становить 640 (шістсот сорок) грн за одну годину роботи Адвоката. Кількість фактично використаних Адвокатом годин для надання правової допомоги визначається у відповідності до ОСОБА_1 надання правової допомоги, що надається Адвокатом з детальним описом характеру та виду допомоги, що надавались із посиланням на складені процесуальні документи та вчинені інші дії в інтересах Клієнта у Спорі (пп.2.1).

Адвокатом за надані правові послуги виставлено позивачу рахунок на оплату від 14.08.2018 №7 на загальну суму 5120,00 грн, який сформовано на підставі акта надання правової допомоги від 14.08.2018 №7, у якому викладено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з вказаним актом від 14.08.2018 №7 адвокатом здійснено:

- збирання доказів, підготовка та подання суду позовної заяви від 22.03.2018, клопотань про призначення експертизи від 25.05.2018 та 20.06.2018, додаткових пояснень від 20.06.2018 та від 11.05.2018, відповіді на відзив від 27.04.2018 - 5 годин, що становить 3200,00 грн;

- участь в підготовчих та судових засіданнях від 25.05.2018, 08.06.2018, 22.06.2018, 27.07.2018, 07.08.2018, 13.08.2018 - 3 години, що становить 1920,00 грн.

Аналізуючи наведені правові норми та доводи заяви представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про підтвердження позивачем здійснених витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі.

Натомість, відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката та не спростовано розміру заявлених представником позивача у заяві вимог.

Слід зазначити, що відповідну заяву представником позивача подано до суду з урахуванням порядку та строків, визначених ч.7 ст.139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у справі № 817/861/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Постанова складена в повному обсязі 27.12.2018.