Справа № 807/138/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року№ 857/2686/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Мікули О.І., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у справі №807/138/18 (суддя Гаврилко С.Є., м.Ужгород, повний текст складено 25 вересня 2018 року) за його позовом до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, державного реєстратора центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Тячівської міської ради та державного реєстратора Хустського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідачів, - ОСОБА_2, ОСОБА_3 і приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ) звернулося до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області (далі ГТУЮ), державного реєстратора центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Тячівської міської ради (далі Державний реєстратор-1) та державного реєстратора Хустського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_1 (далі Державний реєстратор-2) в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора-2 про державну реєстрацію припинення іпотек та обтяжень:

за індексними номерами: 27130444 (дата та час державної реєстрації припинення іпотеки 15.12.2015. о 19:01:30 год; відомості внесено до реєстру 16.12.2015 о 01:29:11 год);

27130432 (дата та час державної реєстрації припинення іпотеки 15.12.2015 о 18:59:34 год; відомості внесено до реєстру 16.12.2015 о 01:14:10 год);

27130419 (дата та час державної реєстрації припинення обтяження 15.12.2015 о 19:13:17 год; відомості внесено до реєстру 16.12.2015 о 00:57:58 год);

27130411 (дата та час державної реєстрації припинення обтяження 15.12.2015 о 19:10:30 год; відомості внесено до реєстру 16.12.2015 о 00:42:43 год);

зобовязати ГТУЮ відновити незаконно припиненні записи про іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі Реєстр речових прав), Державному реєстрі іпотек (далі Реєстр іпотек) за №№12553928, 12553922 за ПАТ;

зобовязати ГТУЮ відновити незаконно припиненні записи про обтяження в Реєстрі речових прав, Реєстрі іпотек за №№553917, 125553913 за ПАТ.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року провадження у вказаній справі закрито.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що підставою звернення до суду з позовом стали протиправні дії Державного реєстратора-2 при прийнятті ним рішень про припинення іпотек та обтяжень нерухомого майна, що перебуває в іпотеці ПАТ, так як останнім при здійсненні державної реєстрації по припиненню іпотек та обтяжень не було дотримано передбаченого пунктом 1 частини першої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час внесення оскаржуваних записів) обовязку перевірки поданих до державної реєстрації документів.

Відповідачі та треті особи відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Учасники справи, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки нежитлового приміщення позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права з огляду на таке.

Зі змісту позову видно, що 28.04.2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі АКІБ) (правонаступник Приватне акціонерне товариство «Укрсиббанк»; далі ПАТ-1) та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0 на отримання кредиту в сумі 175 000 доларів США, який зобов'язувалася повернути у повному обсязі в строк до 30.04.2018.

30.07.2007 між вказаними вище сторонами укладено договір про надання споживчого кредиту №0 на отримання кредиту в сумі 72 000 доларів США, який зобов'язувалася повернути у повному обсязі в строк до 30.08.2018 (далі Кредитні договори).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за наведеними Кредитними договорами іпотекодавець ОСОБА_3 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: комерційну нерухомість - комплекс будівель та споруд - загальною площею 2097,92 кв.м., розташовану: Закарпатська область, Тячівський район, м.Тячів, вул.Леонтовича, буд.72 (далі Нерухоме майно) згідно договору іпотеки серія та номер: ВОЕ №№ 240324, 240325 від 28.04.2007 укладеним між АКІБ та ОСОБА_3, посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу та договору іпотеки серія та номер: ВЕХ №№ 281944, 281945 від 30.08.2007 укладеним між АКІБ та ОСОБА_3, посвідчений ОСОБА_5

Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2005 що зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №5938.

Обтяження вищезазначеного Нерухомого майна іпотекою було зареєстровано банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Реєстрі іпотек.

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 АКІБ змінило назву на ПАТ-1.

08.12.2011 між ПАТ-1 та ПАТ укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (далі Договір права вимоги) на підставі якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з Кредитних договорів та договорів іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Таким чином, ПАТ, як новий кредитор та іпотекодержатель згідно вищевказаного Договору права вимоги набув право вимагати виконання зобов'язань за Кредитними договорами на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 квітня 2010 року по справі №2-714/10 за позовом ПАТ-1 до ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за Кредитним договором від 30.08.2007 №0 у сумі 621504,17 грн, 1700 грн судового збору та 120 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (т.1 а.с.28).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 січня 2011 року по справі №2-164/11 за позовом ПАТ-1 до ОСОБА_3 на користь ПАТ-1 було звернуто стягнення на предмет іпотеки: Нерухоме майно та стягнено 1820 грн судових витрат (т.1 а.с.29-31).

В ході проведення ліквідаційної процедури 26.12.2017 співробітниками ПАТ було виявлено факт неправомірно виключення записів про іпотеку та обтяження на Нерухоме майно.

Відповідно до Інформаційної довідки від 26.12.2017 №109101085 з Реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 15.12.2015 Державним реєстратором-2 прийнято оскаржувані рішення та внесено записи про припинення іпотек та обтяжень на Нерухоме майно (т.1 а.с.37-56).

18.12.2015 зареєстровано нових власників вищевказаного Нерухомого майна відповідно до договору дарування від 18.12.2015 №13605.

Вважаючи, що оскаржувані рішенням та записами Державного реєстратора-2 призвели до протиправного припинення іпотек та обтяжень ПАТ на спірне Нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці банку, так як такі рішення за посиланням скаржника прийняті на підставі рішення апеляційного суду Херсонської області від 6 жовтня 2015 року у справі №668/5128/15-ц, яке до ПАТ немає ніякого відношення, останній звернувся до суду із цим позовом.

Пунктом 1 частини першої статті 238 КАС (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали) передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з положеннями пунктів 1, 3 статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки Державний реєстратор-2, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію припинення іпотек та обтяжень на Нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень про припинення іпотек та обтяжень; далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом статті 19 ЦПК (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом та постановлення оскаржуваної ухвали) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відтак, зважаючи на встановлені вище обставини справи та наведені норми процесуального права, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції за якими предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення державного реєстратора як субєкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки право ПАТ на реалізацію наданого йому за Договором права вимоги, права вимагати від третіх осіб виконання зобовязань за Кредитними договорами на свою користь за рахунок Нерухомого майна право власності за яким внаслідок прийняття оскаржуваних рішень перейшло до інших фізичних осіб.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суд апеляційної інстанції враховував правову позицію ОСОБА_6 Верховного Суду викладену нею у постанові від 4 вересня 2018 року №11-377апп18 щодо спорів з вимогами до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у відповідному державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги вище перелічених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9
Повне судове рішення складено 29 грудня 2018 року.