Справа № 204/2482/18
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/2482/18
Провадження № 2-а/200/714/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року. Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого: судді Томаша В.І.,

при секретарі Кубрак К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклик) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 31.03.2018 року, серія ЕАА №344651», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову від 31.03.2018 року, серія ЕАА №344651» про накладення на нього адміністративного стягнення, посилаючись на те, що згідно зазначеної постанови, він, 31.03.2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі М29, траси Е 109, 24 км з причепом ПГМФ державний номерний знак НОМЕР_2 без полісу обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів на причіп, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України. Вважає, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Просив скасувати постанову від 31.03.2018 року, серія ЕАА №344651» про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідач інспектор 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, відзиву на позовну заяву, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, згідно складеної відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення, позивач, 31.03.2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі М29, траси Е 109, 24 км з причепом ПГМФ державний номерний знак НОМЕР_2 без полісу обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів на причіп, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України у звязку з чим зазначеною постановою у справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до п. 2.1 «ґ» правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст.ст.251, 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Позивачем для спростування того, що постанову було винесено без законних на те підстав, не додано копію страхового полісу на вищевказаний причеп ПГМФ державний номерний знак НОМЕР_2 до позовної заяви, та у позовній заяві не вказано, на який транспортний засіб він надавав інспектору страховий поліс.

В підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до відзиву на позовну заяву надано роздруківку із сайту (https://policy-web.mtsbu.ua/Search/ByRegNo?md=89A94B5D223C686D04DD30BC72ACC653C191C689DEDE4D49D388E076D8FB801BA0F2092D06ED56ABAD3EA9F316FE4B75183321DC8CBE93F606E0C302F7F0955DDA089A12ED280DCCAB5B3C71FB912B24) де вказано, що поліс на ТЗ №АА4619ХМ не знайдено.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Отже, судом при дослідженні спірної постанови встановлена відповідність останньої вимогам статей 283-285 КУпАП та відповідність розміру накладеного штрафу межам санкції статті КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності,

Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивач особисто зазначив у своєму позові, що він надав працівникам поліції страховий поліс, але не вказує який саме, тобто на автомобіль або на причеп.

Суд зауважує, що положеннями ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на які посилається позивач як на підставу своїх заперечень проти складеної постанови, передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. 21.2. Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. 21.3. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено відсутність у позивача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності в є правомірною.

Інші підстави, на які посилається позивач в своєму позові, суд розцінює як бажання ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки вони не впливають за своєю суттю на правомірність винесення відповідачем постанови.

Таким чином, враховуючи вище викладені норми, суд приходить до висновку, що поліцейський при зупинці транспортного засобу наділений правом вимагати водія предявити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та правомірність дій відповідача щодо винесення спірної постанови, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 247, 251, 280, 283, 288 КУпАП, ст. ст.2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 «про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 31.03.2018 року, серія ЕАА №344651» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Бабушкінського

районного суду м. Дніпропетровська В.І. Томаш