Справа № 821/878/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/878/18

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О. Час і місце ухвалення: 10:08, 31.07.2018р., м.Херсон

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря: Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонавтотранс» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу №417 від 05 травня 2018 року «Про проведення обстеження автостанцій» в частині проведення додаткового обстеження автостанцій АС «Генічеська», АС «Бериславська», АС «Новотроїцька», АС «Новокаховська», АС «Каховська», АС «Голопристанська», АС «Херсонська приміська», АС «Херсонська міжміська», АС «Велика Лепетиха».

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року позов ТОВ «Херсонавтотранс» задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 30.08.2018 року Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, обґрунтовану не правильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано посилань відповідача про відсутність підстав вважати процедуру додаткового обстеження автостанцій заходом державного нагляду (контролю), оскільки на відповідну процедуру не розповсюджуються вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Порядок діяльності автостанцій визначає Порядок регулювання діяльності автостанцій, затверджений наказом Міністерства транспорту та звязку України від 27.09.2010 року №700, пунктом 2.12 якого Державній службі України з безпеки на транспорті надано право проводити додаткове обстеження у разі надходження від органів державної влади або органів місцевого самоврядування даних щодо недотримання вимог до автостанції відповідного класу.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно ототожнено поняття «державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності» та «обстеження автостанцій».

Також, апелянт посилається на те, що правомірність дій Державної служби України з безпеки на транспорті щодо видачі наказу №417 від 05 травня 2018 року підтверджено постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 07.08.2018 року по справі №7621/27551/18 і вказані обставини, на підставі ст.78 КАС України, не підлягають повторному доказуванню.

У звязку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року та прийняття нової постанови про відмову ТОВ «Херсонавтотранс» в задоволенні позову.

05.10.2018 року ТОВ «Херсонавтотранс» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «Херсонавтотранс» є надання автостанційних послуг пасажирам та автомобільним перевізникам.

Листом від 24.04.2018 року №55-2712/0/18/327 Херсонська обласна державна адміністрація звернулась до Державної служби України з безпеки на транспорті з проханням провести додаткове обстеження автостанцій за переліком у зв'язку із чисельними скаргами жителів області на незадовільний стан автостанцій.

05 травня 2018 року Державною службою України з безпеки на транспорті прийнято наказ №417 «Про проведення обстеження автостанцій», яким вирішено провести додаткове обстеження автостанцій позивача: АС «Генічеська» (Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Казакова, 6), АС «Бериславська» (Херсонська область, м. Берислав, вул.1 Травня, 192-А), АС «Новотроїцька» (Херсонська область, смт. Новотроїцьке, вул. Леніна, 76), АС «Новокаховська» (Херсонська область, м.Нова Каховка, вул. Паризької Комуни, 2), АС «Каховська» (Херсонська область, м. Каховка, вул. Мелітопольська, 220), АС «Голопристанська» (Херсонська область, м.Гола Пристань, вул. 1-го Травня, 11), АС «Херсонська приміська» (м. Херсон, вул. Маяковського, 22), АС «Херсонська міжміська» (м. Херсон, вул. Будьонного, 1), АС «Велика Лепетиха» (Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Котляревського, 24).

Не погоджуючись з правомірністю вказаного наказу ТОВ «Херсонавтотранс» оскаржило його в судовому порядку. Вимоги позову товариство обґрунтовувало тим, що додаткове обстеження автостанції є заходом державного нагляду (контролю) в розумінні Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», статтею 4 якого передбачено, що орган не може здійснювати нагляд (контроль), якщо Закон прямо не уповноважує такий орган на його здійснення. Законом України «Про автомобільний транспорт» та Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим Постановою КМУ від 11.02.2015 року №103, Державну службу України з безпеки на транспорті не уповноважено здійснювати нагляд за діяльністю автостанцій, в тому числі шляхом проведення додаткового обстеження. Також, позивач посилався на те, що Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено обмеження (мораторій) та особливості проведення органами державного нагляду (контролю) планових та позапланових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ТОВ «Херсонавтотранс», визнав обґрунтованими такі доводи позивача та зазначив, що у відповідача відсутні повноваження щодо здійснення додаткового обстеження на предмет відповідності класу атестації автостанції. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання відповідача на Порядок регулювання діяльності автостанцій, затверджений наказом Міністерства транспорту та звязку України від 27.09.2010 року №700, зазначивши, що вказаний Порядок затверджено у відповідності до статей 32, 36 Закону України «Про автомобільний транспорт» та пунктів 112, 114, 116 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176 у редакції до 07.02.2018 року. У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ТОВ «Херсонавтотранс» виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V (далі - Закон №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Частиною 4 статті 4 Закону №877-V передбачено, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2011р. № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Згідно ст.5 Закону №2344-ІІІ державне регулювання та контроль у сфері автомобільного транспорту реалізується шляхом проведення центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування економічної, тарифної, науково-технічної та соціальної політики, ліцензування, стандартизації та сертифікації на автомобільному транспорті, задоволення потреб автомобільного транспорту в паливно-енергетичних і матеріально-технічних ресурсах і транспортних засобах.

Статтею 6 Закону №2344-ІІІ визначено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема видачу свідоцтва про атестацію автостанцій, ведення переліку атестованих автостанцій та розміщення зазначеного переліку на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідач, як центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден рибного господарства) здійснює свою діяльність на підставі Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, частиною 5 якого передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, видає свідоцтва про атестацію автостанцій, веде перелік атестованих автостанцій та розміщує зазначений перелік на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, ні Законом України «Про автомобільний транспорт», а ні Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті не уповноважено Державну службу України з безпеки на транспорті на здійснення додаткового обстеження діяльності автостанцій, а також не визначено повноважень такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Апелянт зазначає, що на процедуру додаткового обстеження автостанцій не розповсюджуються вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а повноваження щодо проведення Укртрансбезпекою додаткового обстеження автостанцій надано відповідачу пунктом 2.12 Порядку регулювання діяльності автостанцій, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку від 27.09.2010 року №700.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта помилковими, оскільки статтею 2 Закону №877-V визначено правовідносини, на які не поширює свою дію вказаний Закон, а саме: на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Більше того, ні Порядком регулювання діяльності автостанцій, затвердженим наказом Міністерства транспорту та звязку від 27.09.2010 року №700, а ні жодним іншим нормативно-правовим актом не встановлений порядок та процедура проведення додаткового обстеження автостанцій, що, на думку колегії суддів, свідчить про те, що додаткове обстеження автостанцій є одним із видів заходу державного нагляду (контролю), який має відбуватися у відповідності до положень Закону №877-V.

Варто зазначити, що згідно п.1.1 Порядку регулювання діяльності автостанцій, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку від 27.09.2010 року №700, цей Порядок визначає процедуру атестації автостанцій, вимоги до них, механізм визначення розміру автостанційного збору та вартості послуг, що надаються автомобільним перевізникам.

Даний Порядок прийнято на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт» та пунктів 112, 114, 116 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року N176.

Пунктом 112 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року N176, в редакції станом на 27.09.2010 року (дату прийняття Порядку №700) передбачалося, що автостанції підлягають атестації на відповідність кількості та якості послуг, що надаються пасажирам та перевізникам, в установленому Мінтрансзв'язку порядку.

Однак, Постановою КМУ №181 від 07.02.2018 року «Про внесення змін до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» пункт 112 Правил викладено в новій редакції: «Функціонування автостанції можливе у разі її відповідності вимогам статей 1, 28, 32, 36 Закону України «Про автомобільний транспорт» та цих Правил. Будівлі, споруди та територія автостанцій повинні відповідати вимогам доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, установленим державними будівельними нормами, стандартами і правилами.»

Таким чином, з 07.02.2018 року скасовано вимоги щодо атестації автостанцій та віднесення їх до відповідного класу.

Відсутність у переліку повноважень Державної служби України з безпеки на транспорті таких заходів як додаткове обстеження та анулювання свідоцтва про атестацію автостанцій виключає можливість останньої здійснювати такі заходи.

При вирішенні спору колегія суддів враховує доводи апелянта, що Порядок регулювання діяльності автостанцій, затверджений наказом Міністерства транспорту та звязку від 27.09.2010 року №700 (пунктом п.2.12 якого передбачено проведення додаткового обстеження автостанцій у разі надходження від органів державної влади даних щодо недотримання вимог до автостанції відповідного класу), на час виникнення спірних правовідносин був чинним, однак суд зазначає, що у випадку виявлення суперечностей між нормами різних нормативно-правових актів, перевага надається нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Колегія суддів, також, враховує, що Державною регуляторною службою України, за скаргою ТОВ «Херсонавтотранс», було проведено перевірку додержання Державною службою України з безпеки на транспорті вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, за наслідками якої складено акт №26/93-К від 11.07.2018 року. Вказаним актом перевірки зафіксовано, що Укртрансбезпека здійснила захід державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, на здійснення якого не уповноважена.

Щодо посилань апелянта на те, що правомірність дій Державної служби України з безпеки на транспорті щодо видачі наказу №417 від 05 травня 2018 року підтверджено постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 07.08.2018 року по справі №7621/27551/18 і вказані обставини, на підставі ст.78 КАС України, не підлягають повторному доказуванню, то колегія суддів зазначає, що відповідачем помилково розтлумачено ст.78 КАС України, якою, серед іншого, визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

При цьому, частиною 7 статті 78 КАС України передбачено, що правова оцінка надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду.

Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Державної служби України з безпеки на транспорті та скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук