Справа № 280/4528/18
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 грудня 2018 року 11 год. 05 хв.Справа № 280/4528/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сацького Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Заболотньої Н.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Запорізького комунального автотранспортного підприємства 082801 «Комунсантрансекологія» (юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 99 код )

до відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ),

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 11.10.2018 № -

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Комунального підприємства «Запорізьке комунальне автотранспортне підприємство 082801 «Комунсантрансекологія» (код ЄДРПОУ - 04053915) (далі по тексту - Позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту - Відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 11.10.2018 яким до Позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 6579 грн. 90 коп. (шість тисяч пятсот сімдесят девять гривень 90 коп.), що становить 10 % від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання в розмірі 65 799,00 грн;

- стягнути на користь Позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті всупереч законодавству, що регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі № 280/4528/18 за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 22.11.2018 о 14 го.00 хв. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

19.11.2018 через канцелярію суду (вх. №37140) від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечував у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 22.11.2018 клопотання представника відповідача було задоволено, судове засідання по справі № 280/4528/18 було відкладено на 19.12.18 об 10 год. 00 хв.

У судовому засіданні 19.12.2018 представник позивача підтримав заявлені вимоги, представники відповідачів проти задоволення позову заперечили.

Фіксування судового засідання здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи судом встановлено наступне.

11.10.2018, Відповідачем на підставі акта перевірки № 2022/08-01-49-01/03345685 від 24.09.2018, прийнято оскаржуване податкове - повідомлення рішення № від 11.10.2018, яким до Позивача застосовано штрафні санкції у розмірі шість тисяч пятсот сімдесят девять гривень 90 копійок, що становить 10 % від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання в розмірі 65799 грн. 80 коп.

Перевіркою встановлено, що Позивачем порушені терміни сплати узгодженого податкового зобов'язання зі сплати земельного податку протягом строків, визначених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України.

Такі висновки Відповідач зробив на підставі даних ДФС України, податкової декларації зі сплати за землю 2018 р. від 01.02.2018 як зазначено в акті.

Не погоджуючись з обґрунтованістю зазначених доводів контролюючого органу та, як наслідок, правомірністю податкового повідомлення-рішення, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач є юридичною особою та перебуває на податковому обліку в органах ДФС з 1992 року.

Позивач на підставі державних актів на право постійного користування, користувався земельною ділянкою площею 47,0707 га, кадастровий номер 0:07:052:0016 та земельною ділянкою площею 3,3383 га, кадастровий номер земельної ділянки :07:075:0053.

01.02.2018, Позивачем, в особі колишнього директора ОСОБА_3 подано до Головного управління ДФС у Запорізькій області податкову звітність з плати за землю 01.02.2018. У наданій звітності задекларовано зобовязання земельного податку: земельна ділянка площею 47,0707 га, кадастровий номер 0:07:052:0016 та земельна ділянка площею 3,3383 га, кадастровий номер земельної ділянки :07:075:0053. Грошове зобов'язання розраховано з плати за землю до кінця 2018 року. Річна сума земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :07:075:0053 складає 727 854,23 грн, а річна сума з земельного податку за земельну ділянку з номером кадастровим 0:07:052:0016 складає 124742,26. Загальна річна сума складає 852596,49 грн. Щомісячна сума зобовязання, що підлягає сплаті за даними декларації складає 71049,71 грн (60654,52грн - земельна ділянка кадастровий номер :07:075:0053 та 10 395,19 грн. за земельну ділянку з кадастровим номером 0:07:052:0016.)

22.03.2018, Розпорядженням Запорізького міського голови № 466 к/тр призначено директором ЗКАТП 082801 «Комунсантрансекологія» ОСОБА_4, який встановив, що у Позивача відсутні податкові зобовязання зі спати за земельну ділянку кадастровий номер 0:07:052:0016 по вул. Іванова, 99 в місті Запоріжжя у звязку з тим, що Позивач не є користувачами земельної ділянки на підставі ст. 120 Земельного кодексу України.

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV).

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 Земельного кодексу України і статтею 377 Цивільного кодексу України.

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Як встановлено судом, право власності на нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці по вул. Іванова, 99 в місті Запоріжжя визнано за ТОВ «Вельтум Запоріжжя» у 2009 році.

Тобто, Позивач який не є власником нежилого приміщення не є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно ТОВ «Вельтум Запоріжжя».

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених вище норм матеріального права у спорах цієї категорії, міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 07.07.2015 № 21-775а17, від 08.06.2016 (справа №21-804а16) та від 12.09.2017 (справа №21-3078а16), у постановах Верховного Суду від 19 червня 2018 року №826/8009/16, адміністративне провадження №К/9901/30996/18, від 13.02.2018 № 805/1221/17, адміністративне провадження К/9901/1955/17, 26 червня 2018 року справа №826/10930/13-а, адміністративне провадження №К/9901/445/18, від 27 лютого 2018 року, справа №826/8675/17, адміністративне провадження №К/9901/2205/18 та інші.

В подальшому, у звязку з тим, що Позивач не є користувачем земельної ділянки по вул. Іванова, 99 в місті Запоріжжя, 26.06.2018, останній, в особі директора ОСОБА_4, звернувся до міського голови Запорізької міської ради надіславши лист № 801, в якому зазначив про припинення права користування ЗКАТП082801 «Комунсантрансекологія» земельною ділянкою кадастровий номер 0:07:052:0016 по вул. Іванова, 99 в місті Запоріжжя.

З матеріалів справи вбачається, що з лютого 2018 року, Позивачем не сплачувався земельний податок за земельну ділянку, яка розташована по вул. Іванова, 99 в місті Запоріжжя з кадастровим номер 0:07:052:0016 в розмірі 10 395,19 грн. щомісячно, а сплачувався тільки земельний податок за земельну ділянку з кадастровим номером :07:075:005360 у розмірі 654,52 грн., щомісячно.

Таким чином, при складанні податкової декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік від 01.02.2018 Позивачем допущено помилку внаслідок неврахування припинення права користування земельною ділянкою кадастровий номер 0:07:052:0016 по вул. Іванова, 99 в місті Запоріжжя та помилково задекларовано податкові зобов'язання з плати за землю на загальну суму 124742,26 грн (по 10 395,19 грн. на місяць) за повний календарний рік, що призвело до безпідставного завищення належної до сплати суми грошових коштів.

У звязку з цим, 02.07.2018, Позивачем, в особі директора ОСОБА_4 подано до ГУ ДФС у Запорізькій області уточнюючу податкову декларацію з плати за землю у звязку з вилученням земельної ділянки по вул. Іванова, 99 (державний акт ЯЯ 120511), якою виправлено показники податкової декларації за 2018 рік. В поданій уточнюючій декларації відкориговано помилкові показники за 2018 рік шляхом їх зменшення на 124 742 грн. 26 коп, в тому числі, за січень-грудень 2018 року у звязку з припинення податкового зобовязання плати за земельну ділянку по вул. Іванова, 99.

Уточнюючою декларацією, Позивач зменшив суму податкового зобов'язання, так як сума податкового зобов'язання платником податків була визначена невірно.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Помилкове декларування платником надмірних сум, що підлягають сплаті до бюджету не може вважатися грошовим зобовязанням, яке повинно обчислюватися у відповідності з вимогами податкового законодавства та містити такі обовязкові елементи, як обєкт та базу оподаткування. Обов'язок зі сплати податку не може виникати у платника в силу допущеної ним помилки при обчисленні податкового зобовязання.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України передбачено, шо крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, остаточною сумою грошового зобовязання відповідно до декларації з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік, яка подана 01.02.2018 є 71049,71 грн. за січень-грудень 2018 року - плата тільки за одну земельну ділянку з кадастровим номером :07:075:0053.

Як встановлено судом, перевірка своєчасності сплати земельного податку у 2018 році, контролюючим органом проводилась 24.09.2018. Уточнююча декларація Позивачем подана до податкового органу 02.07.2018, тобто задовго до перевірки. Податковий орган при перевірці не використав дані уточненої декларації поданої 02.07.2018, а врахував помилкові дані грошових зобовязань, що призвело до помилкового висновку про порушення термінів сплати узгодженого податкового зобовязання зі сплати земельного податку протягом строків визначених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України та взагалі про наявність узгодженого зобовязання.

Відповідно до акту, податковим органом, встановлено порушення сплати грошового зобовязання в сумі 65799,00 грн. за земельну ділянку по вул. Іванова, право користування якою було припинено, та відповідно до неї і застосована штрафна санкція у сумі 6579 грн. 90 коп. (шість тисяч пятсот сімдесят девять) гривень 90 коп.

Порядок застосування штрафу врегульовано ст. 126 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених п. 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах :

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, застосування штрафу здійснюється на суму узгодженого зобовязання яку платник податків не сплатив.

Враховуючи вимоги Податкового Кодексу України та те, що штраф застосовується лише на ті суми податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до бюджету, що у даному випадку, коли Позивач шляхом надання уточнюючої декларації зменшив суму податкового зобов'язання (грошового зобов'язання), задекларовану раніше, така сума (до зменшення) не підлягає сплаті в бюджет, а відповідно до такої суми не може бути застосований штраф.

Підтвердження того, що у Позивача відсутнє зобовязання сплати податку за земельну ділянку по вул. Іванова в розмірі 10 395,19 грн. на місяць є податковий розрахунок на 2018 рік з програми податкової звітності та електронного документообігу «Медок».

Крім того, для застосування штрафів передбачених у ст. 126 ПКУ повинен бути наявний факт сплати податкового боргу. Відсутність факту погашення податкового боргу призводить до безпідставності нарахування штрафу з земельного податку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 8 серпня 2016 року № К/800/47967/15.

Як встановлено судом, Позивач не сплачував зобовязання зі сплати земельного податку за земельну ділянку по вул. Іванова, 99 в місті Запоріжжя з лютого 2018 року у звязку з тим, що такі зобовязання відсутні у Позивача на підставі ст. 120 Земельного кодексу України та уточненої декларації.

Тому дії податкового органу щодо застосування штрафу до грошового зобовязання у розмірі 65 799,00 грн. є протиправним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 4 ч. 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 названої статті КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваного рішення.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір відповідно до платіжного доручення №369 від 25.10.2018 у сумі 1762,00 грн.

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягають стягненню судові витрати у сумі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Запорізького комунального автотранспортного підприємства 082801 «Комунсантрансекологія» (юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 99 код ) до відповідача - Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 11.10.2018 № - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 11.10.2018 прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) про застосування до Запорізького комунального автотранспортного підприємства 082801 «Комунсантрансекологія» (юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. Іванова, буд. 99 код ) штрафних санкцій у розмірі 6579,90 грн., що становить 10 % від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобовязання в розмірі 65799,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписане суддею 27.12.2018.

Суддя Р.В. Сацький