Справа № 761/4302/18
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2018-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/4302/18
Провадження № 2-а/761/504/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.

за участю секретаря Фецяк Р.А.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача-1 Рашевський В.В.

відповідач - 2 не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Києві, інспектор Управління патрульної поліції м. Києва Міхайлішін Станіслав Станіславович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві (далі по тексту - відповідач 1), Інспектора Управління патрульної поліції м. Києва Міхайлішіна Станіслава Станіславовича (далі по тексту - відповідач 2), відповідно до якого просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР № 644672 від 21.01.2018 у вигляді штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП у розмірі 425, 00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача 21.02.2018 о 17 год. 00 хв. керував автомобілем «Porsche Cayenne Turbo» по бульвару Лесі Українки, 15 у м. Києві, де був зупинений на вимогу патрульної поліції, у зв'язку з тим, що не був увімкнений попереджувальний сигнал повороту. При цьому, відповідач 2 не надав доказів порушення позивачем ПДР України та виніс оскаржувану постанову. За таких обставин, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем 2 без підтвердження відповідних обставин доказами, без з'ясування всіх обставин справи, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, а тому постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач в день складення оскаржуваної постанови, під час перестроювання в іншу смугу руху, не ввімкнув попереджувальний світовий сигнал повороту, чим порушив вимоги п. 9.2 б ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП. Оскільки позивачем було порушено вимоги ПДР України, поліцейським було його зупинено. Оскільки відповідач 2 безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного правопорушення, відтак вина позивача є доведеною. Справу в силу положень ч. 1 ст. 276 КУпАП було розглянуто на місці та винесено відносно позивача постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, після чого позивача було з нею ознайомлено, роз'яснено порядок оскарження, наслідки невиконання постанови. Відтак, інспектор патрульної поліції діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством, а оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог КУпАП та Інструкцією. У зв'язку з вище викладеним, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16 березня 2018 року по справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду в загальному порядку та призначено проведення підготовче засідання.

Ухвалою суду від 26 квітня 2018 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі співвідповідача - інспектора Управління патрульної поліції м. Києва Міхайлішіна С.С.

Ухвалою суду від 31 травня 2018 року задоволено клопотання позивача про допит свідків - ОСОБА_3, ОСОБА_5

Ухвалою суду від 31 травня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача 1 про допит свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7

Ухвалою суду від 31 травня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позовну в повному обсязі.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Суд встановив фактичні обставини справи, які підтверджуються наступними доказами.

21 січня 2018 року відповідачем 2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія АР № 644672, відповідно до якої 21 січня 2018 року о 17 год. 25 хв. в м. Києві гр. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Porsche Cayenne Turbo», д.н.з. НОМЕР_1, здійснив поворот з вул. Генерала Алмазова на бульв. Лесі Українки, не подав сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 б, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою відповідачем 2 прийнято рішення про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу розмірі 425,00 грн.

Копію постанови позивачем отримано.

Допитаний в якості свідка позивач пояснив, що п. 9.2 б ПДР України не порушував, під час повороту попереджувальний сигнал повороту увімкнув, його було і видно, і чути. Під час зупинки його транспортного засобу, поліцейські не пояснили причину зупинки. Після того, як позивачем було надано посвідчення водія, відповідачем 2 складено постанову про накладення адміністративного стягнення. Підставою для зупинення позивача стало здійснення останнім повороту. При цьому, сигнал повороту був увімкнений. Разом з позивачем в автомобілі також знаходилась його дружина, ОСОБА_5

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона є дружиною позивача, перебувала з ним в автомобілі під час зупинки позивача інспектором патрульної поліції. Пояснила, що вони з чоловіком стояли на світлофорі, позаду був автомобіль працівників поліції. Під час повороту, було і видно, і чути індикатор повороту автомобіля. Під час керування автомобілем чоловік був зосереджений.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є поліцейським УПП у м. Києві ДПП та був на патрулюванні 21 січня 2018 року разом з відповідачем 2. Позивач відомий останньому, оскільки був зупинений за порушенням ПДР України. Зазначив, що після зупинки автомобіля позивача у нього запитали, чому він порушив ПДР України. Пояснив, що засоби відеофіксації у нього та його колеги були відсутні, проте вони були встановлені на перехресті. Постанову склав відповідач 2, він же перевіряв посвідчення водія, автомобіль за базою АРМОР.

Відповідач 2 - інспектор Управління патрульної поліції м. Києва Міхайлішін Станіслав Станіславович, не був допитаний в якості свідка через неможливість прибути в судове засідання з поважних причин, а саме через вогнепальне поранення та перебування на лікуванні у відділенні політравми КМКЛ № 17 (Довідка № 1271 від 30.09.2018).

Представник відповідача 1 зазначив, що позивачем було порушено п. 9.2 б ПДР України. Свідком вказаного правопорушення був безпосередньо відповідач 2, відтак вина позивача є доведеною. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем 2 не було допущено порушення прав позивача. Відповідач 2, керуючись своїм внутрішнім переконанням, всебічно, об'єктивно та у повному обсязі оцінивши всі докази, виніс постанову з дотриманням вимог чинного законодавства.

Так, згідно п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 9.2. ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачені частиною першою та другою статті 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Згідно положень ч. 1, 3 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Разом з тим, згідно ст. 251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, згідно норм ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Відповідно до ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням наведено, суд приходить до висновку, що до матеріалів справи, крім пояснень відповідача 1, не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивачем було порушено вимоги п. 9.2 б розділу 34 ПДР України та вчинено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП України, зокрема, доказів щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

Також, не вбачається з матеріалів справи, що відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення, зокрема, допиту свідків.

При цьому, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що показань свідка ОСОБА_6 є недостатнім доказом для підтвердження вини позивача у порушенні п. 9.2 б ПДР України.

Інших доказів до матеріалів справи відповідачами не надано.

За вказаних обставин, суд, приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, а відповідачем 2, в порушенням вимог ст. 280 КУпАП, додатково не було встановлено чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме постанова АР № 644672 від 21 січня 2018року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, і.п.н. НОМЕР_2) до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Києві, інспектор Управління патрульної поліції м. Києва Міхайлішін Станіслав Станіславович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Скасувати постанову серії АР № 644672 від 21 січня 2018року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна постанова суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: