Справа № 816/2263/18
Суддя: Вікторов В. В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 816/2263/18
Провадження № 2-а/642/134/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Лозоватої А.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

06 липня 2018 року Полтавським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про передачу вищевказаного адміністративного позову на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова за підсудністю.

13 листопада 2018 року позивач надав суду уточнений адміністративний позов.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2018 року було відкрито провадження за вищевказаною справою та розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26 червня 2018 року він керував технічно справним автомобілем «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності. Проїзджаючи пост поліції «Чутово» траси Київ-Харків, був зупинений працівником поліції ОСОБА_2, який виніс відносно нього постанову серії ВР № 033454, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення п. 31.3 ПДР України (відсутність обов'язкового технічного огляду). З даною постановою позивач не згоден, оскільки його транспортний засіб не відноситься до переліку, який повинен підлягати обов'язковому технічному огляду.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх повідомленням (викликом), що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Позивач до судового засідання не з'явився. У позові зазначив, що просить розглянути справу без його участі (а.с. 20-21).

Відповідач інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Надіслав суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими. Немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно. Також просив провести розгляд справи у його відсутність (а.с. 26-35).

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутність сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно п. 31.3.б Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ передбачено, що обов'язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 року № 137 «Про затвердження Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу» та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачена періодичність проходження обов'язкового технічного контролю вантажних автомобілів, вантажопідйомністю до 3,5 тонни із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 033454, винесеної 26.06.2018 року на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» (М-03) інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що він керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1, який своєчасно не пройшов обов'язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б Правил дорожнього руху (а.с. 4).

Згідно витягу з бази даних НАІС ДДАІ МВС тип транспортного засобу за (конструкцією) позивача вантажний, вантажопідйомністю до 3,5 т рік випуску 2014 року (а.с. 32).

Таким чином, транспортний засіб позивача є вантажним, зі строком експлуатації більше двох років, а відтак піддягає обовязковому технічному контролю.На момент винесення постанови обов'язковий технічний контроль автомобілем пройдено не було.

Крім того, з наданих відповідачем інформації з бази даних ОТК, позивач пройшов обовязковий технічний контроль 14.09.2018 року - після винесення оскаржуваної постанови, тим самим погодившись із тим, що його транспортний засіб підлягає обов'язковому технічному контролю.

На підставі викладеного, суд встановив, що позивач, експлуатуючи транспортний засіб, який не пройшов вчасно обов'язковий технічний контроль, допустив порушення п. 31.3.б Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Право на використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п.4.1 розділу IV Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1. та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин. У даному випадку до постанови інспектор надав диск відеофіксації розгляду справи.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відеофіксації. На місці особі було розяснено в чому саме полягає порушення ним ПДР, повідомлено ким та відносно кого розглядається справа про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 252 КУпАП та п. 10 розділу 3 Інструкції, при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський патрульної поліції при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Поліцейським патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258, 280 КУпАП. ст. 33 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивач порушив Правила дорожнього руху, позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 121 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд -

У х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вікторов В.В.