Справа № 280/4894/18
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 грудня 2018 року Справа № 280/4894/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (86120, Донецька область, Червоногвардійський район, пос. Октября, м. Макіївка, вул. Курська, б.12/9, кв. 22, ІПН НОМЕР_1)

до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, буд. 23д, )

про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року та зобовязати відповідача відновити виплату пенсії позивачу з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що має статус внутрішньо переміщеної особи. Вказує, що відповідач з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року зупинив виплату належної пенсії позивачу. Зазначає, що при зверненні до Пенсійного фонду позивачу було надано відповідь, згідно якої, виплата пенсії позивачу була зупинена у звязку із прийняттям рішення про зупинення виплати позивачу пенсії. Також повідомлено позивача про те, що пенсія за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року нарахована але не виплачена до прийняття окремого порядку. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді від 26.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судовому засіданні 26.12.2018.

20.12.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх..№41934), якому послався на те, що Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб передбачено, що особам, які перебували на обліку, як одержувачі пенсій, зокрема, в окремих районах Донецької та Луганської областей, які тимчасово не контролюються українською владою, виплата пенсій на підконтрольній українській владі території здійснюється за умови реєстрації пенсіонерів як внутрішньо переміщених осіб. Зазначає, що позивачу з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року виплата пенсії була призупинена за результатами проведення верифікації. Відповідач зазначає, що згідно особистої заяви позивача про поновлення виплати пенсії з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року та на підставі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи позивача внесено до списків, які направлені до управління праці та соціального захисту населення виконкому бердянської міської ради. Рішенням районної комісії з питань призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам позивачу продовжено соціальні виплати. Разом з тим, відповідач зазначає, що відповідно до приписів Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем фактичного проживання/перебування, визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що підтверджується наданою до матеріалів справи копією дублікату пенсійного посвідченням №144188/20.

Відповідно до довідки № від 25.07.2017 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, отримує пенсію у Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року виплата пенсії позивачу призупинена.

За зверненням позивача до відповідача із заявою, у якій просила пояснити причини зупинення виплати пенсії, отримала відповідь, в якій позивача повідомлено про те, що пенсія за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року була зупинена у звязку з проведенням органами соціального захисту верифікації внутрішньо переміщених осіб, відповідно до порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду, фондів загального соціального страхування згідно постанови КМУ №136 від 18.02.2016 року та нарахована, але відповідно до п.15 постанови Кабінету Міністрів України №365 від 08 червня 2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами) - суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Позивач не погодившись з зазначеними діями відповідача, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 3 статті 4 цього Закону передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 цього ж Закону встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, серед іншого, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням та порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

За змістом частини 1 статті 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Відповідно до статті 47 згаданого Закону пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1 та 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачені підстави для припинення виплати пенсії, а саме: виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом (частина 1).

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (частина 2).

З аналізу наведених норм слідує, що пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначаються, припиняються і поновлюються відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України і саме цей орган Пенсійного фонду відповідає за призначення, припинення та поновлення їх виплати.

Припинення виплати пенсії повинно оформлюватися відповідним рішенням територіального органу Пенсійного фонду, проте у даному випадку таке рішення не приймалось, що свідчить про недотримання відповідачем встановленого частиною 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку вирішення цього питання. Також рішення територіального органу Пенсійного фонду повинно містити підставу для припинення виплати пенсії, а оскільки вказане рішення відповідачем не прийнято, то встановити обставину, яка стала підставою для припинення виплати пенсії позивачу неможливо.

Із матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинення виплати пенсії позивачу є те, що органами соціального захисту було проведено верифікації внутрішньо переміщених осіб, відповідно до порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду, фондів загального соціального страхування згідно постанови КМУ №136 від 18.02.2016 року та позивачу було скасовано довідку про взяття на облік її як особу внутрішньо переміщену з тимчасово окупованої території України. Крім того, відповідач посилається на Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 № 365.

Водночас, як свідчить аналіз положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", припинення виплати пенсії можливе лише з підстав, визначених у частині 1 статті 49 цього Закону.

Наведений у вказаній нормі перелік підстав для припинення виплати пенсії є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, про що неодноразово вказував Верховний Суд у своїх судових рішеннях, зокрема у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 235/4162/17, від 14 березня 2018 року у справі № 243/6815/17 та від 24 квітня 2018 року у справі № 225/3766/17.

Стосовно посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 № 365 суд зазначає наступне.

Перелік підстав для припинення виплати пенсії, що визначений частиною 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

У преамбулі до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, у тому числі і постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 № 365, є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Отже, суд дійшов висновку, що зміна місця проживання або скасування довідки внутрішньо переміщеної особи тощо, не є передбаченими законом підставами для припинення виплати пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу (витяг з п. 25 цього рішення).

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (витяг з п. 25 цього рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року та зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії позивачу з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (86120, Донецька область, Червоногвардійський район, пос. Октября, м. Макіївка, вул. Курська, б.12/9, кв. 22, ІПН НОМЕР_1) до Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, буд. 23д, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Бердянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року.

Зобов'язати Бердянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 27.12.2018.

Суддя А.В. Сіпака