Справа № 826/12300/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2018 року № 826/12300/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Бояринцевої М.А. при секретарі судового засідання Кравченку Я.В.

за участі представників сторін:

від позивача - Кондакова А.С.

від відповідача - Рибак А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом Приватного акціонерного товариства "Меблісам"
до Головного управління ДФС у м.Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.07.2018

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблісам» звернулося до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 25 липня 2018 року №.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Податковий кодекс України, рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923), та зазначає про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 25 липня 2018 року № , оскільки пункт 5.6 Положення про плату за землю у м.Києві не відповідає вимогам Податкового кодексу України.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Податкового кодексу України, Закону України «Про оцінку землі», Положення про плату за землю в місті Києві, затверджене рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» та зазначив про правомірність податкового повідомлення-рішення, оскільки камеральною перевіркою встановлено, що сума податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб зазначена позивачем в уточнюючій податковій декларації за 2017 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) є нижчою від визначеної за результатами камеральної перевірки, оскільки відсоткова ставка податку не відповідає вимогам пункту 5.4 Положення про плату за землю в місті Києві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Меблісам» подано контролюючому органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік, відповідно до якої визначено податкові зобов'язання на 2017 рік в розмірі 708 081,03 грн.

За результатами камеральної перевірки уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік Приватного акціонерного товариства «Меблісам» Головним управлінням ДФС у м. Києві складено акт від 03.07.2018 № 300/2615-12-09/31901105, яким встановлено, що сума податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб зазначена Приватним акціонерним товариством «Меблісам» в уточнюючій податковій декларації за 2017 рік з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) реєстраційний номер від 15.06.2018, є нижчою від визначеної за результатами камеральної перевірки, оскільки відсоткова ставка податку не відповідає вимогам пункту 5.4 Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 № 58/923) «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві».

На підставі акту камеральної перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.07.2018 № , яким збільшено Приватному акціонерному товариству «Меблісам» суму податкового зобов'язання в розмірі 2124240,11 грн., з якої: за основним платежем - 1416162,07 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 708081,04 грн.

Відповідно до пункту 269.1. статті 269. Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно із статтею 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Статтею 271 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до пункту 274.1. статті 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Згідно з пунктом 284.1. статті 284 Податкового кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Пунктом 8.3. статті 8 Податкового кодексу України встановлено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пунктом 12.3. статті 12. Податкового кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1. пункту 12.3. статті 12 Податкового кодексу України).

Рішенням Київської міської ради від 23 червня 2011 року N 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 N 58/923) «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» затверджено Положення про плату за землю в місті Києві.

Згідно з пунктом 5.1. Положення про плату за землю в місті Києві (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено та які перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та у постійному користуванні юридичних осіб державної та комунальної форми власності, коло яких визначено статтею 92 Земельного кодексу України, встановлюється в розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 та 5.4 цього Положення.

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, які перебувають у постійному користуванні юридичних осіб (крім державної та комунальної форми власності), встановлюється в розмірі 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 та 5.4 цього Положення.

Відповідно до пункту 5.4 Положення плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (крім комунальної власності), встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктом 5.3 цього Положення.

Як встановлено під час розгляду справи, спірні правовідносини виникли щодо застосування відповідачем при донарахуванні податкового зобов'язання з плати за землю пункту 5.4 Положення.

Разом з тим, правомірність вимог Положення про плату за землю в місті Києві були предметом судового оскарження.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі № 826/10434/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компас» до Київської міської ради про оскарження нормативно-правового акта в частині, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017, визнано незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили пункт 5.6 «Положення про плату за землю в місті Києві», яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629»:

« 5.6. Плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення.

Дія цього пункту не поширюється у випадках звільнення земельних ділянок від оподаткування або наявності пільг щодо сплати земельного податку».

Вказаним рішенням суду встановлено, що виходячи з аналізу положень ПК України вбачається, що на рівні вказаного нормативно-правового акту не передбачено встановлення такого податку як плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд приймає до уваги позицію, викладену в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017.

При цьому судом встановлено, що рішення Київської міської ради від 23 лютого 2017 року N 1005/2009 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 N 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» внесено до Положення про плату за землю в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 N 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28.01.2015 N 58/923), такі зміни:

1.1. Пункти 5.4 та 5.5 виключити.

У зв'язку з цим пункт 5.6 вважати пунктом 5.4.

1.2. У пункті 5.4 слова та цифри "у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення" замінити словами та цифрами "у розмірі, визначеному пунктом 5.3 цього Положення".

1.3. У пункті 5.1 слова та цифри "зазначених у пунктах 5.3 - 5.6 цього Положення" замінити словами та цифрами "зазначених у пунктах 5.3 та 5.4 цього Положення".

1.4. У пункті 5.2 слова та цифри "зазначених у пунктах 5.3 - 5.6 цього Положення" замінити словами та цифрами "зазначених у пунктах 5.3 та 5.4 цього Положення".

Таким чином, з прийняттям Київською міською радою рішення від 23 лютого 2017 року N 1005/2009 змінено нумерацію пункту, оскарженого в межах справи Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/10434/16.

Разом з тим, внесення зазначених змін не впливає на висновки суду щодо незаконності наступних положень рішення Київської міської ради:

«Плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення.

Дія цього пункту не поширюється у випадках звільнення земельних ділянок від оподаткування або наявності пільг щодо сплати земельного податку».

Відповідно до пункту 10.4. статті 10. Податкового кодексу України установлення місцевих податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що Податковим кодексом України податку за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, не встановлено, суд приходить до висновку про протиправність донарахування Приватному акціонерному товариству «Меблісам» податкового зобов'язання на підставі пункту 5.4 Положення про плату за землю в місті Києві, згідно з податковим повідомленням-рішенням від 25 липня 2018 року № .

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією в Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві у жовтні 2016 року збільшено Приватному акціонерному товариству «Меблісам» суму грошового зобов'язання з плати за землю за 2016 рік за аналогічних підстав.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.05.2018 у справі 826/17131/16 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 27 жовтня 2016 року № .

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Меблісам" (місцезнаходження: 03022, м. Київ, вул. Онуфрія Трутенка, 10, ідентифікаційний код 31901105) до Головного управління ДФС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.07.2018 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 25.07.2018.

3. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Меблісам" (місцезнаходження: 03022, м. Київ, вул. Онуфрія Трутенка, 10, ідентифікаційний код 31901105) судові витрати у розмірі 31 863 (тридцять одна тисяча вісімсот шістдесят три) грн. 65 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 39439980).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева

Повний текст рішення складений 22 грудня 2018 року.