Справа № 520/9825/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
28 грудня 2018 р. Справа № 520/9825/18
Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням виправлень до позовної заяви, просить суд:
- визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова від 08.06.2018 року щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням періоду роботи з 07.02.1979 року по 07.08.1980 року та скасувати його.
- зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 07 лютого 1979 року по 07 серпня 1980 року арматурником в арматурному цеху головного заводу ЗБК № 13 ВО «Харківзалізобетон» (на сьогодні ПАТ «Завод ЗБК-13») (відбування покарання у вигляді виправних робіт на підставі вироку народного суду Славутського району Хмельницької області, що набрав чинності 14.12.1979 року).
- зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного періоду роботи з 07.02.1979 року по 07.08.1980 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у період з 07.02.1979 р. по 07.08.1980 року відбував покарання у вигляді виправних робіт в арматурному цеху головного заводу ЗБК № 13 ВО «Харківзалізобетон», про що свідчить запис в його трудовій книжці. Проте, відповідач при обчисленні розміру пенсії не включив позивачу до загального стажу роботи період роботи з 07.02.1979 року по 07.08.1980 року у зв'язку з тим, що такі підстави відсутні.
Ухвалою суду від 12.11.2018 року по справі відкрито спрощене провадження.
На виконання вимог ухвали суду представником відповідача 06.12.2018 року через канцелярію суду надано відзив на позов, в якому відповідач не погоджується із позовними вимогами, просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що відповідач отримав від позивача заяву про включення до загального трудового стажу період роботи у вигляді виправних робіт з 07.02.1979 року по 07.08.1980 року в арматурному цеху головного заводу ЗБК № 13 ВО «Харківзалізобетон». Відповідач, розглянувши заяву направив позивачу відповідь, у якій зазначив, про відсутність підстав для зарахування до загального трудового стажу періоду роботи у виді виправних робіт в арматурному цеху головного заводу ЗБК № 13 ВО «Харківзалізобетон» у зазначений період, у зв'язку з відсутністю рішення суду про зарахування періоду роботи з 07.02.1979 року по 07.08.1980 рік (відбування покарання у вигляді виправних робіт) до трудового стажу.
Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до приписів ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що суддя перебувала у відпустці з 03.12.2018 р. по 24.12.2018 р., розгляд справи здійснюється 28.12.2018 року.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів поданого позову, 31 травня 2018 року позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова про проведення перерахунку своєї пенсії від стажу з урахуванням довідки № 47 від 12.07.2017 року, виданої адміністрацією ПАТ «Завод ЗБК-ІЗ» про підтвердження його трудового стажу за період роботи з 07.02.1979 р. по 07.08.1980 р.
Суд встановив, що Вироком народного суду Славутського району Хмельницької області від 06.12.1978 року, що набрав законної сили 14 грудня 1978 року, ОСОБА_1 був засуджений за ч. 2 ст. 206 КК України до позбавлення волі терміном на один рік і шість місяців та в силу ст. 25-1 КК України дану міру покарання суд вважав умовною з обов'язковим залученням ОСОБА_1 до праці в місцях, визначених органами, що відають виконанням вироку.
Згідно записам в трудовій книжці позивача №12 та № 13 на аркуші 9, довідці про підтвердження трудового стажу ПАТ «Завод ЗБК-ІЗ» № 47 від 12.07.2017 року, довідці ПАТ «Завод ЗБК-1З» про перейменування підприємства № 49 від 12.07.2017 року та довідці про зняття з обліку спецкомендатури про зняття ОСОБА_1 з обліку у зв'язку із закінченням строку покарання 06.08.1980 року вбачається, що на підставі наказу № 9к від 07.02.1979 року позивач по справі був 07.02.1979 року прийнятий арматурником в арматурний цех головного заводу ЗБК № 13 ВО «Харківзалізобетон» (на сьогодні ПАТ «Завод ЗБК-13»), та на підставі наказу № 9к від 11.08.1980 року 07.08.1980 року він був звільнений з підприємства у звязку із закінченням строку покарання (а.с. 12-16).
Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова від 08.06.2018 року ( протокол про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсії від 08.06.2018 року) в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 11).

Підставою для такої відмови у перерахунку пенсії від стажу згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стала відсутність рішення суду про зарахування періоду роботи з 07.02.1979 року по 07.08.1980 рік (відбування покарання у вигляді виправних робіт) до трудового стажу. Відповідач зазначає, що час відбування покарання у вигляді виправних робіт ОСОБА_1 з 07.02.1979 по 07.08.1980 рік, можливо зарахувати до страхового стажу лише за умови прийняття судом рішення про залік цього періоду до трудового стажу.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 103 Виправно-трудового кодексу України час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями ч.4 ст.95 Виправно-трудового кодексу України, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт, визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Згідно з ч.3 ст. 42 чинного Кримінально-виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

Відповідно до ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені мають право на соціальне забезпечення, у тому числі й на отримання пенсій відповідно до законів України.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України з набранням чинності вказаним Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України; закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить даному Кодексу.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Таким чином, законодавчими актами, як тим, що діяли на час відбування позивачем покарання, так і тими, що діють на теперішній час, передбачено можливість зарахування періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу.

Суд встановив, що покарання позивач відбував з 07 лютого 1979 року по 07 серпня 1980 року арматурником в арматурному цеху головного заводу ЗБК № 13 ВО «Харківзалізобетон» (на сьогодні ПАТ «Завод ЗБК-13»).

Оскільки законодавчими актами, що діяли на час відбування позивачем покарання, а також актами, що діють на теперішній час передбачено можливість зарахування періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу, суд вважає, що відповідач безпідставно не зарахував ОСОБА_1 період відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 54 та тексті свого рішення у справі "Пічкур проти України" від 07.02.2014 (заява № 10441/06) різниця в поводженні, є порушенням статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 (справа № 211/1432/17).

Таким чином, суд вважає протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова від 08.06.2018 року щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням періоду роботи з 07.02.1979 року по 07.08.1980 року, а тому таке підлягає скасуванню.

Для відновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 07 лютого 1979 року по 07 серпня 1980 року арматурником в арматурному цеху головного заводу ЗБК № 13 ВО «Харківзалізобетон» (на сьогодні ПАТ «Завод ЗБК-13») (відбування покарання у вигляді виправних робіт на підставі вироку народного суду Славутського району Хмельницької області, що набрав чинності 14.12.1979 року) та провести відповідний перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань сплачений позивачем судовий збір на суму 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1; 61121, АДРЕСА_1) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (Код ; Адреса: 61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22 -б) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі міста Харкова від 08.06.2018 року щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи з 07.02.1979 року по 07.08.1980 року та скасувати його.

Зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 07 лютого 1979 року по 07 серпня 1980 року арматурником в арматурному цеху головного заводу ЗБК № 13 ВО «Харківзалізобетон» (на сьогодні ПАТ «Завод ЗБК-13») (відбування покарання у вигляді виправних робіт на підставі вироку народного суду Славутського району Хмельницької області, що набрав чинності 14.12.1979 року).

Зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного періоду роботи з 07.02.1979 року по 07.08.1980 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (; Адреса: 61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22 -б) на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1; 61121, АДРЕСА_1) сплачений судовий збір у сумі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 28 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Шляхова