Справа № 360/3706/18
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2018-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3706/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1Д.) звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Відповідач, Білокуракинське ОУПФУ), в якому просила суд:

- визнати дії Білокуракинського ОУФПУ протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству;

- зобовязати Білокуракинське ОУПФУ обчислити розмір пенсії позивача також за законодавством, що діяло раніше, на час виходу на пенсію, і установити вирахуваний розмір пенсійних виплат (але не нижче рівня, розрахованого відповідно до пункту 4-7 з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України № 1058), враховуючи всі довідки по заробітній платі, що були у справі на час перерахунку і додатково подані (п.1 ст.43 Закону Украйни № 1058);

- перерахунок виплат зробити з 01.12.2017, з місяця подачі заяви від 05.12.2017.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером з 2002 року, має загальний стаж роботи 37 років 3 місяці 25 днів, з них стаж державної служби - 10 років 2 місяці 11 днів, і мала право одержувати пенсію, нараховану за Законом України "Про пенсійне забезпечення", і мала право одержувати пенсію за Законом України "Про державну службу".

Оскільки законодавством дозволяється одержувати один вид пенсії (стаття 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення"), до 01.10.2017 одержувала пенсію за Законом України "Про державну службу" як більш вигідну на той час.

З введенням пенсійної реформи і змінами, внесеними до Закону України № 1058, з 01.10.2017 позивачу автоматично перераховано пенсію за цим Законом відповідно до п.4-7 Прикінцевих положень з урахуванням пункту 4-3, і розмір обчисленої пенсії становив 2673,64 грн, при цьому коефіцієнт заробітної плати склав 1,73066.

В умовах Закону № 1058 стосовно пенсіонерів, яким призначена пенсія до вводу в дію цього Закону (до 01.01.2004) перерахунок здійснюється відповідно до статті 43 "Перерахунок пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом".

Позивач звернулася до відповідача за розясненнями порядку перерахунку, отримала відповідь, що є лише один варіант перерахунку за ст.4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058. Таку ж відповідь надано листом ГУПФУ в Луганській області № 263/3-11.

Позивач звернулася з запитом до ПФУ, який листом від 03.08.2018 № 14322/3-11 надав відповідь, в абзаці 5 якої доручено Білокуракинському ОУПФУ привести матеріали справи до вимог чинного законодавства, враховуючи заробітну плату з червня 1990 року по травень 1995 року. Так вона враховувалась в Білокуракинському ОУПФУ для розмежування пенсії державного службовця за статтею 37 Закону України "Про державну службу".

На думку позивача, абзац 5 листа ПФУ ґрунтується на пункті 2 статті 43 Закону № 1058, за яким враховується заробітна плата, з якої раніше була обчислена пенсія за документами, наявними в пенсійній справі. Раніше позивачу відповідно до статті 65 Закону № 1788 повинна була обчислюватися пенсія, враховуючи заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців підряд за весь період трудової діяльності. Лише після одержання листа ПФУ позивач зясувала, що в пенсійній справі знаходились документи по заробітній платі з червня 1995 року по листопад 1995 року, які не бралися до уваги. Довідку видано позивачу задовго до оформлення пенсії, оскільки ТОВ "Фінансист" припинило свою діяльність. В червні 2005 року позивач знов подала до Пенсійного фонду з Архівного відділу Луганської міської ради від 03.06.2005 № 01-35/817 довідку за період роботи в ТОВ "Фінансист". Позивачу в управлінні ПФУ розрахували розмір пенсії, враховуючи додані документи, проте в справі перерахунку не здійснили. Лише через 1,5 року УПФУ в Білокуракинському районі перевірив довідку по заробітній платі, одержав підтвердження з Архівного відділу за № 01-25/2280 від 28.09.2006, проте змін в обчисленні пенсії не було до цього часу.

Відповідно до пункту 3.3 Порядку надання і оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, орган, що призначає пенсію, повинен надавати допомогу непрацюючим особам в одержанні недостаючих документів для призначення пенсії.

Якщо виконавець листа ПФУ посилається на пункт 2 статті 43 Закону № 1058, це означає, що позивачу також можна перераховувати пенсію за раніше діючим законодавством (Закон № 1788) на підставі документів, що були у справі на час перерахунку і додатково подані (пункту 1 статті 43 Закону № 1058), при цьому застосовується середня заробітна плата за 2002 рік - 306,45 грн. Проте в Білокуракинському ОУПФУ, на думку позивача, зрозуміли лист ПФУ так, що взагалі можна не брати до уваги найбільш вигідну заробітну плату позивача і в результаті зменшили коефіцієнт заробітної плати до 1,57923 і розмір пенсії до 2461,30 грн.

Таким розумінням законодавства в Білокуракинському ОУПФУ позивача позбавили права обирати заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців підряд (стаття 65 Закону № 1788), врахувати документи, що були у справі на час перерахунку і додатково подані (пункт 1 статті 43 Закону № 1058), тобто позбавили позивача права користуватися Законами та Конституцією України.

За пунктом 2 статті 27 і пунктами 1, 2 статті 43 Закону № 1058 дозволяється обчислити розмір пенсії відповідно до Закону № 1788 з послідуючою індексацією за Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". Загальний процент нарахування пенсій за Законом № 1788 (стаття 19) - 72% (55%+17%), коефіцієнт заробітної плати, вирахуваний за найоптимальнішим варіантом, - 1,71046. Індексація за Законом № 491 на 01.03.2004 - 7,2% (8,2% - 1%), і з 01.03.205 по 01.03.2017 за статтею 42 (пункт 2) Закону № 1058 - 7,10932. Розмір пенсії: 306,45 х 1,71046 х 72% = 377,40 грн (на 01.01.2004); 377,40 х 107,2% (1,072) х 7,10932 = 2 876,24 грн.

Заяву з проханням обчислити розмір пенсії також за раніше діючим законодавством позивач подавала до Білокуракинського ОУПФУ 05.12.2017.

За пунктом 2 частини першої статті 8 Закону № 1058 право на отримання пенсії з солідарної системи мають особи, яким до набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою суду від 16.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк.спр. 1-2).

Ухвалою суду від 10.12.2018 позовну заяву залишено без руху, надано строк для надання заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску (арк.спр. 44-45).

Ухвалою суду від 27.12.2018 визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з даним позовом, вирішено продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.11.2018 за вх. № 35811/2018 позивачем надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що найоптимальніший період для нарахування пенсії повинен був взятий з 01.11.1990 по 31.10.1995. Довідку з ТОВ "Фінансист" позивач подала до УПФУ в Білокуракинському районі при призначенні пенсії у 2002 році, в місячний термін її повинні були перевірити і зробити перерахунок. В управлінні довідку не приймали, говорили, що таких зарплат не буває. В червні 2005 року позивач надала підтвердження - довідку з Архівного відділу Луганської міської ради від 03.06.2005 № 01-25/817 , проте перерахунок так і не було здійснено. Період для обчислення пенсії з 01.06.1990 по 31.05.1995 вибирався не позивачем, а взятий відповідачем самовільно. В той час позивач одержувала пенсію за Законом України "Про державну службу", і при розмежуванні пенсій між ПФУ та бюджетом відповідачу вигідніше було показати менші нарахування за рахунок ПФУ.

За твердженням позивача, якщо б працівниками відповідача добросовісно виконувались обовязки, вони б мали за пунктом 11 частини другої статті 64 Закону № 1058, враховуючи всі довідки по зарплаті, запропонувати перейти на більш вигідну пенсію, на яку позивач мала право.

11.12.2018 за вх. № 38760/2018 відповідачем надано відзив (арк.спр. 49-50), в якому зазначено, що пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» з 05.10.2002, загальний стаж становить 37 років 3 місяці 25 днів (у тому числі на державній службі 10 років 2 місяці 11 днів). Заробітну плату для розмежування взято за період з 01.08.1990 по 31.07.1995 (вид розрахунку звичайний), коефіцієнт заробітку 1,59360.

18.06.2007 ОСОБА_1 звернулася до управління з заявою про перерахунок пенсії з більшого заробітку, надавши довідку про заробітну плату за період 01.07.1990 по 31.05.1995 (за новою формулою). Після перерахування заробіток для розмежування взято за період з 01.07.1990 по 31.05.1995, та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 04.10.2002, коефіцієнт заробітної плати складає 1,61147.

З 01.10.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». При «Масовому перерахунку пенсій з 01.10.2017» програмним забезпеченням автоматично сформовано Списки особових рахунків, по яких розмір пенсії відповідно до Загальнообовязкового Державного Пенсійного Страхування перевищує розмір пенсії відповідно до спец.закону з 01.10.2017. У зазначеному списку перебувала і заявниця, тому після надання програмного забезпечення, управлінням здійснено переведення пенсій з Закону України «Про державну службу» на пенсію на загальних підставах.

Після перерахунку з урахуванням пункту 4-3 Розділу 15 Закону № 1058 загальний розмір пенсії позивача складає 2561,34 грн, заробітна плата взята по матеріалам пенсійної справи (вибрано оптимальну заробітну плату) за період з 01.08.1990 по 31.07.1995, та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 04.10.2000, коефіцієнт заробітної плати складає 1,65057.

29.11.2017 позивач звернулася до управління з заявою про перерахунок пенсії у звязку зі зміною надбавки (надала довідку про заробітну плату за сумісництвом за період з 01.07.1995 по 31.12.1995), після додавання даного заробітку змінився і оптимальний заробіток. Після проведення перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 становить 2668,27 грн. Заробітна плата взята за період з 01.11.1990 по 31.10.1995 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 04.10.2002, коефіцієнт заробітної плати складає 1,72683.

При ретельній перевірці пенсійної справи виявлено, що управлінням допущено помилку при розрахунку заробітної плати для розмежування, а саме неправомірно додано до заробітної плати за 60 місяців дані персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 04.10.2002.

З 01.10.2017 проведено перерахунок з виду на вид відповідно до Закону № 1058, у результаті чого розмір пенсії з 01.10.2017 склав 2461,30 грн.

З 01.12.2017 проведено перерахунок пенсії через зміну періоду заробітку з 01.11.1990 по 31.10.1995, розмір пенсії склав 2639,87 грн.

З 01.01.2018 ОСОБА_1 звернулася з заявою про перерахунок пенсії через зміну надбавки (надала довідку про заробітну плату за сумісництвом за червень 1995 року). Після проведення перерахунку розмір пенсії ОСОБА_1 становить 2673,64 грн, заробітна плата взята за період з 01.11.1990 по 31.10.1995 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 04.10.2002, коефіцієнт заробітної плати складає 1,73066.

На виконання листа ПФУ від 03.08.2018 № 14322/З-11 управління привело пенсійну справу позивача у відповідність до вимог чинного законодавства, обчисливши розмір пенсії з 01.09.2018, враховуючи заробітну плату за період 01.06.1990 по 31.05.1995. Після перерахунку коефіцієнт заробітної плати склав 1,57923. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 5944,85 грн, розмір пенсії після перерахунку з 01.09.2018, розмір пенсії за віком 2214,46 грн, доплата за понаднормовий стаж (17 років) 246,84 грн, загальний розмір пенсії за віком 2461,30 грн.

22.12.2018 за вх. № 41223/2018 позивач надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що їй призначалася пенсія за віком, оскільки мала право на пенсію як за Законом України «Про пенсійне забезпечення», так і за Законом України «Про державну службу», виплати могла одержувати за одним з них на вибір. В ПФУ позивачу призначили виплати за Законом України «Про державну службу». Після одержання листа ПФУ від 03.08.2018 виявилось, що в Білокуракинському ОУПФУ не враховувалась найбільш вигідна зарплата при обчисленні розміру пенсії, починаючи з 2002 року, тому ПФУ і вказано період з 01.06.1990 по 31.05.1995. У відповідача по-своєму зрозуміли лист ПФУ і при перерахунку пенсії вибрали вказаний період, який вони самі вибрали при розрахунках з бюджетом при розмежуванні пенсії держслужбовцям і обчислили за п.4-3 Прикінцевих положень № 1058. Як наслідок пенсію знизили до 2461,30 грн і коефіцієнт склав 1,57923, при цьому порушувались статті 65, 98 Закону № 1788, пункти 1 і 2 статті 43, пункт 3 статті 45 Закону № 1058, та інші.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, перебуває на обліку в Білокуракинському ОУПФУ і з 2002 року отримувала пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», що підтверджується копіями паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, посвідчення серії АБ № 540638, виданого 17.10.2002 (арк.спр. 18-20).

Матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 підтверджується, що пенсія з 05.10.2002 призначена відповідно до Закону України «Про державну службу», загальний стаж становить 37 років 3 місяці 25 днів (у тому числі на державній службі 10 років 2 місяці 11 днів). Заробітну плату для розмежування взято за період з 01.08.1990 по 31.07.1995 (вид розрахунку звичайний), коефіцієнт заробітку 1,59360 (арк.спр. 52-53, 63)

Згідно з розпорядженням від 22.11.2017 № 114804 та протоколом від 23.11.2017 з 01.10.2017 здійснено перерахунок пенсії позивача у звязку з переходом з пенсії за Законом України «Про державну службу» на пенсію за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому, загальний розмір пенсії позивача складає 2561,34 грн, заробітна плата взята по матеріалам пенсійної справи (вибрано оптимальну заробітну плату) за період з 01.08.1990 по 31.07.1995, та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 04.10.2000, коефіцієнт заробітної плати складає 1,65057 (арк.спр. 119, 119 зв., 120).

Зазначений перерахунок здійснено у звязку з набранням чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 01.10.2017 при масовому перерахунку пенсій, на підставі пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058.

29.11.2017 позивач звернулася до управління з заявою про перерахунок пенсії у звязку зі зміною надбавки, надавши довідку про заробітну плату за сумісництвом за період з 01.07.1995 по 31.12.1995 (арк.спр. 123, 126), і розпорядженням від 05.12.2017 № 114808 здійснено перерахунок пенсії через зміну надбавки (арк.спр. 121-122).

05.12.2017 за вх. № 30/З-14 позивач звернулася до відповідача з заявою в довільній формі про перерахунок пенсії по раніше діючому законодавству, ст.19 Закону України № 1788 «Про пенсійне забезпечення» відповідно п.2 ст. 27, абз. 4 п.1 ст. 40, п.2 ст.42, п.п.1, 2 ст. 43 і абз. 4 п.1 Прикінцевих положень Закону № 1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», просила звернути увагу, що при розрахунку коефіцієнта заробітної плати в 1991 році за січень червень 1991 року примінялась середня заробітна плата 297 грн, а за липень грудень 1991 року 495,40 грн, уточнити коефіцієнт заробітної плати за 1991 року і 60 місяців в цілому, які брались для обрахунку пенсії. Просила виплачувати пенсію з 01.10.2017 по найбільш вигідному варіанту, який повинні були повідомити відповідно до частини другої пункту 11 статті 64 Закону № 1058 (арк.спр. 17).

Також судом установлено, що листом від 27.04.2018 № 263/З-11 ГУ ПФУ в Луганській області надано відповідь на повторне звернення ОСОБА_1, в якому, зокрема, щодо зменшення розміру індивідуального коефіцієнта заробітної плати та, як наслідок, розміру пенсії зазначено, що зменшення відбулося після перевірки матеріалів пенсійної справи при розгляді попереднього звернення. Заробітну плату, з якої було обчислено пенсію, відкориговано, а саме період, за який обчислено заробітну плату, визначено згідно з вимогами законодавства, що діяло на час призначення пенсії за законом з числа передбачених у пункті 4-7 розділу 15 Закону № 1058, застосовано заробітну плату за період з 01.06.1990 по 31.05.1995 (арк.спр. 8).

Листом від 03.08.2018 № 14322/3-11 Департамент пенсійного забезпечення ПФУ надав відповідь на звернення ОСОБА_1 від 21.06.2018 № 14322/З-11, в якій зазначено, що з 05.10.2002 їй призначено пенсію за віком за нормами Закону № 3723. На виконання пункту 13 Прикінцевих положень Закону № 10158 різницю між розміром пенсії відповідно до Закону № 3723 та розміром пенсії відповідно до Закону № 1058 обчислено з урахуванням, зокрема, довідки про заробітну плату з 01.06.1990 по 31.05.1995. Під час розгляду звернення виявлено помилку в частині визначення заробітної плати при проведення перерахунку пенсії відповідно до поданої 29.11.2017 заяви та доданих документів. Зокрема, заробітна плата була помилково обчислена з урахуванням положень абзацу третього частини першої статті 40 цього Закону. ГУ ПФУ в Луганській області доручено Білокуракинському ОУПФУ привести матеріали пенсійної справи у відповідність до вимог чинного законодавства, обчисливши розмір пенсії враховуючи заробітну плату з червня 1990 по травень 1995 року (арк.спр. 9).

На виконання листа ПФУ від 03.08.2018 № 14322/З-11 управління привело пенсійну справу позивача у відповідність до вимог чинного законодавства, обчисливши розмір пенсії з 01.09.2018, враховуючи заробітну плату за період 01.06.1990 по 31.05.1995. Після перерахунку коефіцієнт заробітної плати склав 1,57923. Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 5944,85 грн, розмір пенсії після перерахунку з 01.09.2018, розмір пенсії за віком 2214,46 грн, доплата за понаднормовий стаж (17 років) 246,84 грн, загальний розмір пенсії за віком 2461,30 грн, про що повідомлено ГУПФУ в Луганській області листом від 16.08.2018 № 4324/031-06 (арк.спр. 143 зв.).

28.09.2018 за вих. № 5242/031-2018 Білокуракинським ОУПФУ надано позивачу відповідь на звернення від 13.09.2018, в якій зазначено про те, що управлінням здійснено з 01.10.2017 переведення пенсії з Закону України «Про державну службу» на пенсію на загальних умовах (більш вигідний варіант) по матеріалам пенсійної справи, і на виконання листа ПФУ від 03.08.2018 № 14322/З-11 управління 15.08.2018 привело пенсійну справу у відповідність до вимог діючого законодавства (арк.спр. 22).

В ході судового розгляду справи, 21.12.2018 за вх. № 40964/2018 відповідачем надано довідку, що при визначенні розміру пенсії за віком ОСОБА_1 враховано заробітну плату за 60 календарних місяців, а саме з 01.06.1990 по 31.05.1995, де коефіцієнт для обчислення пенсії складає 1,57923, а середньомісячний заробіток для обчислення пенсії дорівнює 5944,85. У звязку з перевіркою ГУ ПФУ в Луганській області пенсійної справи позивача встановлено, що при визначенні різниці між розміром пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та розміром пенсії із солідарної системи до Закону № 1058, з 01.01.2004 при розрахунку заробітної плати для розмежування безпідставно зараховані дані персоніфікованого обліку, що не відповідає вимогам законодавства, відповідно до якого призначались пенсії до 01.01.2004. Таким чином, період роботи в ТОВ «Фінансист» з червня 1995 року по листопад 1995 року відповідно до архівних довідок від 28.09.2006 № 01-25/2280 та від 03.06.2005 № 01-25/817 до розрахунку заробітної плати не врахований. 15.08.2018 пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність до вимог чинного законодавства, обчисливши розмір пенсії з 01.09.2018, враховуючи заробітну плату за період з 01.06.1990 по 31.05.1995, на виконання листа ПФУ щодо звернення ОСОБА_1

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788), Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058).

Положеннями частини другої статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Вирішуючи справу в межах позовних вимог, заявлених позивачем, а саме: про визнання дій Білокуракинського ОУФПУ протиправними та такими, що не відповідають чинному законодавству; зобовязання Білокуракинського ОУПФУ обчислити розмір пенсії позивача також за законодавством, що діяло раніше, на час виходу на пенсію, і установити вирахуваний розмір пенсійних виплат (але не нижче рівня, розрахованого відповідно до пункту 4-7 з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України № 1058), враховуючи всі довідки по заробітній платі, що були у справі на час перерахунку і додатково подані (п.1 ст.43 Закону Украйни № 1058); та зобовязання відповідача перерахунок виплат зробити з 01.12.2017, з місяця подачі заяви від 05.12.2017, суд виходить з такого.

Як зазначено позивачем у клопотанні від 28.11.2018 за вх. № 35811/2018, основним порушенням законодавства відповідачем було небажання враховувати всі подані довідки (зокрема, за час роботи з 01.06.1995 по 30.11.1995) по заробітній платі при розрахунку пенсії, що призводить до заниження розміру пенсії, а вже потім відмова в обчисленні пенсії за існуючими законоположеннями, призначених до 2004 року (арк.спр. 35).

Позивачем долучено до матеріалів справи копії довідки Господарського товариства «Фінансист» без дати та номеру, згідно із якою ОСОБА_1 дійсно працювала в ТОВ «Фінансист» та її заробітна плата з 01 червня по 01 грудня 1995 року склала 126000000 (арк.спр. 10) та довідок від червня 2005 року № 01-25/817 та від 28.09.2006 № 01-25/2280, виданих архівним відділом Луганської міської ради, згідно із якими за відомостями нарахування заробітної плати ТОВ «Фінансист» значиться ОСОБА_1 та її заробітна плата за червень листопад 1995 року така: червень, липень, серпень, жовтень, листопад - по . Відомість нарахування заробітної плати за вересень 1995 року на збереження не надходила (арк.спр. 11, 13).

Частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, позивачем не надано доказів того, що зазначені довідки долучалися нею до матеріалів пенсійної справи через канцелярію Білокуракинського ОУПФУ, засобами поштового звязку, або в інший спосіб. Матеріали пенсійної справи ОСОБА_1, надані відповідачем, цих довідок не містять. Заява від 05.12.2018, зареєстрована за вх. № 30/3-14, також не містить зазначення додатків, серед яких були б спірні довідки (арк.спр. 17).

Разом з тим, відповідачем не надано суду жодного рішення чи відповіді, прийнятих за наслідками розгляду заяви позивача від 05.12.2018 № 30/3-14, обґрунтованість яких мав би можливість перевірити суд з метою подальшого вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення вимог про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Так, статтею 44 Закону № 1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною п'ятою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846; далі Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сімї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сімї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Пунктом 2.8 Порядку № 22-1 визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

Також пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

Отже, після отримання відповідної заяви позивача від 05.12.2017 № 30/3-14 відповідач повинен був розглянути цю заяву та прийняти мотивоване рішення у відповідності з вимогами Порядку № 22-1.

Натомість, за наслідками розгляду заяви позивача відповідач не прийняв рішення про перерахунок пенсії чи про відмову в перерахунку, і взагалі не надав обґрунтованої відповіді, тому суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Білокуракинського ОУПФУ щодо неприйняття обґрунтованого рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 05.12.2017 № 30/3-14 та вийти за межі позовних вимог, зобовязавши відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.12.2017 №30/3-14 з прийняттям обґрунтованого рішення.

Щодо решти позовних вимог, суд зазначає таке.

У рішеннях по справах Клас та інші проти Німеччини, Фадєєва проти Росії, Єрузалем проти Австрії Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п'ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов'язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

З урахуванням відсутності відповідного рішення відповідача відносно заяви ОСОБА_1 від 05.12.2017, суд вважає, що позовні вимоги про зобовязання Білокуракинського ОУПФУ обчислити розмір пенсії позивача також за законодавством, що діяло раніше, на час виходу на пенсію, і установити вирахуваний розмір пенсійних виплат (але не нижче рівня, розрахованого відповідно до пункту 4-7 з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України № 1058), враховуючи всі довідки по заробітній платі, що були у справі на час перерахунку і додатково подані (п.1 ст.43 Закону Украйни № 1058); та зобовязання відповідача перерахунок виплат зробити з 01.12.2017, з місяця подачі заяви від 05.12.2017, є передчасними, оскільки до прийняття відповідного рішення спір про перерахунок пенсії (чи відмову в перерахунку) не може бути предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського ОУПФУ.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо неприйняття обґрунтованого рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05 грудня 2017 року № 30/3-14.

Зобовязати Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 05 грудня 2017 року № 30/3-14 з прийняття обґрунтованого рішення за наслідками її розгляду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (код за , місцезнаходження: 92200, Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Історична, 81) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 92200, Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Словянська, 25) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя ОСОБА_4