Справа № 140/1982/18
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року ОСОБА_1Справа № 140/1982/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, позивач) звернувся з позовом до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі приватний нотаріус ОСОБА_3, відповідач) про зобовязання внести до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про припинення заборони відчуження, зареєстрованої за реєстраційним номером обтяження 6711969, 03 жовтня 2008 року за № 6711969 реєстратором: ОСОБА_1 державна нотаріальна контора, 43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 67, кімната 308, підстава обтяження: договір застави, 4195, 28 вересня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, на обєкт обтяження: квартира, за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Молоді, будинок 3 Б, квартира 41, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в забезпечення виконання зобовязання за кредитною угодою від 25 вересня 2000 року № 2509/00-25-9, на підставі договору застави від 28 вересня 2000 року, позивачем було передано заставодержателю кредитній спілці «Західінком» (далі КС «Західінком», кредитна спілка) в заставу належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 Б в місті ОСОБА_1. Хоча усі зобовязання перед кредитною спілкою були виконані, що потягнуло припинення застави, однак, не було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про припинення цього обтяження.

КС «Західінком», за поданням якої було накладено заборону на нерухоме майно, припинена.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про припинення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 Б в місті ОСОБА_1, проте отримав відмову.

Позивач вважає, що таким рішенням субєкт владних повноважень протиправно порушив його права. З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог частини пятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

В подальшому, відповідно до ухвали суду від 06 грудня 2018 року розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У заяві від 11 грудня 2018 року відповідач позов визнала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі.

21 грудня 2018 року позивач подав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю.

Від учасників справи інших заяв по суті справи не надходило.

Відповідно до частини девятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі матеріалів справи, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2000 року між КС «Західінком» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Боржник) укладено кредитну угоду №2509/00-25-9, відповідно до якої Кредитор надав Боржнику кредит на придбання квартири за адресою: місто Луцьк, проспект Молоді, будинок 3 Б, квартира 41, згідно з договором купівлі-продажу №4166 від 26 вересня 2000 року в сумі 21 470 грн 00 коп. із терміном повернення до 25 вересня 2001 року.

В забезпечення виконання зобовязання за кредитною угодою від 25 вересня 2000 року № 2509/00-25-9, на підставі договору застави від 28 вересня 2000 року № 4195, ОСОБА_2 передав заставодержателю КС «Західінком» в заставу належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 Б в місті ОСОБА_1.

Згідно із довідкою №351 від 14 грудня 2018 року, виданою арбітражним керуючим ОСОБА_4, під час провадження господарським судом Волинської області у справі №8/26-Б за заявою ОСОБА_1 обєднаної державної податкової інспекції до КС «Західінком» про визнання банкрутом, а також під час інвентаризації майна та майнових прав КС «Західінком», заборгованості ОСОБА_2 перед КС «Західінком», в тому числі за кредитною угодою №2509/00-25-9 від 25 вересня 2000 року не виявлено.

21 липня 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 із заявою про внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про припинення заборони відчуження, зареєстрованої за реєстраційним номером обтяження 06711969, 03 жовтня 2008 року за № 6711969 реєстратором: ОСОБА_1 державна нотаріальна контора, 43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 67, кімната 308, підстава обтяження: договір застави, 4195, 28 вересня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, на обєкт обтяження: квартира, за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Молоді, будинок 3 Б, квартира 41, що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Листом від 25 липня 2018 року за № 30/01-16 приватний нотаріус ОСОБА_3 повідомила позивача, що підстав для зняття заборони та проведення державної реєстрації припинення обтяження в Державному реєстрі речових прав немає.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV (далі Закон №1952-IV, чинний на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі Порядок №868) (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2, частини другої статті 3 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов'язковою. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно із частиною третьою статті 3 Закону №1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Частиною другою статті 27 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:

1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;

3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення обєктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката;

6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном;

7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Пунктом 73 Порядку № 868, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач).

У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження.

Відповідно до статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи може бути обмежена лише за рішенням суду. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно із частинами першою, пятою статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням органу державної влади, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Відповідно до статті 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору застави від 28 вересня 2000 року № 4195 було накладено заборону відчуження на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 Б в місті ОСОБА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

Ухвалою господарського суду Волинської області від 21 грудня 2009 року по справі № 8/26-Б ліквідовано юридичну особу КС «Західінком».

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державним реєстратором 28 грудня 2009 року внесено запис № 9000097 про припинення юридичної особи КС «Західінком».

Враховуючи те, що юридична особа, за заявою якої накладено заборону на нерухоме майно, припинена в результаті ліквідації, та, відповідно, не може звернутися до органу державної реєстрації прав із заявою про припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, суд, керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого за визначенням частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд звертає увагу на те, що відсутність у позивача права вчиняти будь-які правочини відносно нерухомого майна у звязку з реєстрацією в Державному реєстрі прав обтяження перешкоджає йому у повній мірі реалізовувати свої права власника (право володіння, користування, розпорядження), у звязку з чим у даній ситуації такі права підлягають безумовному захисту шляхом зобовязання відповідача субєкта владних повноважень вчинити дії щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей (запису) про скасування (припинення) обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до частини четвертої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Враховуючи визнання в повній мірі позову відповідачем, суд вважає що позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір в сумі 704 грн 80 коп., сплачений відповідно до квитанції від 11 вересня 2018 року № 3622.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

Зобовязати приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 внести до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про припинення заборони відчуження, зареєстрованої за реєстраційним номером обтяження 6711969, 03 жовтня 2008 року за № 6711969 реєстратором: ОСОБА_1 державна нотаріальна контора, 43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 67, кімната 308, підстава обтяження: договір застави, 4195, 28 вересня 2000 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, на обєкт обтяження: квартира, за адресою: Волинська область, місто Луцьк, проспект Молоді, будинок 3 Б, квартира 41.

Стягнути з приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_3 (43024, Волинська область, місто Луцьк, проспект Відродження, будинок 22 А) на користь ОСОБА_2 (43024, Волинська область, місто Луцьк, проспект Молоді, будинок 3 Б, квартира 41, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 704 (сімсот чотири) грн 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повне судове рішення складено 26 грудня 2018 року.