Справа № 2340/2778/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/2778/18 Суддя (судді) першої інстанції: Руденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Коротких А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, яке прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 12 квітня 2018 року № 0-2301 та стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на її користь судові витрати в розмірі 5704 грн 80 коп.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Скаржник вказує на те, що ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об'єктів нерухомості у 2017 році слід обраховувати з врахуванням ставки податку 0,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр бази оподаткування, як це передбаченого рішенням Черкаської міської ради від 25 червня 2015 року № 2-1312 та коефіцієнтом 0,5 передбаченим Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році». У зв'язку з цим позивач вважає, що ставка вказаного податку на 2017 рік за 1 кв. метр нерухомості складає 8 грн. 00 коп. Також позивач просила стягнути витрати на правову допомогу адвоката.

Головне управління ДФС у Черкаській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначило, що при винесенні податкового повідомлення-рішення використано ставку податку на майно, відмінне від земельної ділянки 0,5 %, передбачену рішенням Черкаської міської ради від 25 червня 2015 року № 2-1312. Відповідач зазначив, що під час прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення ним правомірно визначено, що ставка податку на нерухоме майно на 2017 рік за 1 кв. метр нерухомості складає 16 грн. 00 коп. Також відповідач заперечував проти обґрунтованості розміру судових витрат, заявлених до відшкодування.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, призначеного на 13 грудня 2018 року, проте, у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_3 є власником нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1448,90 кв.м. Вказані обставини підтверджуються інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 12 квітня 2018 року.

Головним управлінням ДФС у Черкаській області на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, винесено податкове повідомлення-рішення від 12 квітня 2018 року №0-2301, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік в сумі 23182 грн 40 коп.

Вважаючи зазначене рішення податкового органу протиправним, позивач звернулася до суду з позовом про його скасування.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок податкового зобов'язання за спірним податковим повідомленням-рішенням правомірно здійснено відповідачем виходячи із ставки 0,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, згідно з рішенням Черкаської міської ради від 25 червня 2015 року № 2-1312.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIІI, яким шляхом викладення в новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), було введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 та пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі, нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його частка.

В той же час, 01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» відповідно до п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого установлено, що з 01 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

Враховуючи, що Черкаською міською радою до 15 липня 2016 року не було прийнято рішення щодо встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік, ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки мають застосовуватись з коефіцієнтом 0,5.

Таким чином, встановлена п. 6.2 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території м. Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 25 червня 2015 року № 2-1312, ставка податку для об'єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, становить 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, має застосовуватись із урахуванням коефіцієнту 0,5, встановленого п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році».

Тобто, ставка податку за 1 кв. метр нерухомості на 2017 рік складає 8,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючий орган, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, застосував ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік за 1 кв. метр 16,00 грн., а не 8 грн.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що контролюючим органом невірно застосовано до об'єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебувають у власності позивача, ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, що є підставою для скасування даного рішення податкового органу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 11 вересня 2018 року та є підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Враховуючи прийняття судом апеляційної інстанції постанови про задоволення адміністративного позову ОСОБА_3, судом у відповідності до вимог ч. 1 ст. 139 та ст. 143 КАС України здійснюється розподіл судових витрат.

В позовній заяві позивач зазначає про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених нею судових витрат в розмірі 5704 грн 80 коп., з них 5000 грн. - витрати на правничу допомогу та 704 грн. 80 коп. - судовий збір.

З матеріалів справи вбачається, що під час звернення позивача до суду з вказаним адміністративним позовом ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. Також позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 1057 грн 21 коп., що підтверджується відповідними платіжними документами.

Відповідно, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області належить стягнути сплачений ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. - за подання адміністративного позову та 1057 грн 21 коп. - за подання апеляційної скарги.

Стосовно ж відшкодування позивачу витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. позивачем надано до суду копію договору від 01 червня 2018 року № 15 про надання правової допомоги та ордер від 17 липня 2018 року серії ЧК № 76807.

Однак, на переконання колегії суддів, зазначені документи не підтверджують обґрунтованість понесених позивачем витрат на правничу допомогу з огляду на не надання позивачем до суду документів які б містили детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розрахунку вартості таких робіт та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що витрати на правничу допомогу адвоката мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція міститься в додатковій постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 820/2262/17.

Отже, у відповідності до вимог ст. 134 КАС України позивачем не підтверджено обґрунтованість заявленого ним клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, що свідчить про відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року - скасувати.

Адміністративний позовом ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 12 квітня 2018 року № 0-2301.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (, адреса: вул. Хрещатик, буд. 235, м. Черкаси, 18002) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2) судовий збір за подачу адміністративного позову в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 (вісімдесят) коп. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) грн 21 (двадцять одна) коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

А.Ю. Коротких