Справа № 1740/1878/18
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3040/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року (головуючого судді Щербакова В.В.) розглянуте в порядку письмового провадження в м. Рівне повне рішення складено 03.10.2018 року у справі №1740/1878/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.07.2018 року звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1709 від 05.04.2018 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права вважає, що рішення прийняте без повного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідачем не подано до суду письмового відзиву на апеляційну скаргу та не забезпечено явку уповноваженого представника в судове засідання.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції у власності ОСОБА_1 перебуває легковий автомобіль марки AUDI Q7, об'ємом двигуна 2967 см. куб., 2016 року випуску.

Головне управління ДФС у Рівненській області 05.04.2018 на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України прийняло податкове повідомлення-рішення №0-1709, яким позивачу визначило суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн, граничним строком для сплати якого зазначено 60 днів з дня вручення.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Рівненській області форми «Ф» №0-1709 від 05.04.2018 року протиправним, звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Рішенням Костопільської міської ради від 29 січня 2015 року №1063 «Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку» затверджено положення про порядок справляння податку на майно в частині транспортного податку згідно з додатком до цього рішення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким статтю 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було викладено в новій редакції та введено в Україні новий місцевий податок на майно - транспортний податок.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року №1797-VIII (далі - Закон №1797-VIII) внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2017 року.

Статтею 265 ПК України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок є складовим податку на майно.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Разом з цим, згідно із підпунктом 4.1.9, пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на принципі стабільності, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до пункту 4 «Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 року №1791-VIII, який набув чинності з 01.01.2017 року, встановлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Таким чином, при нарахуванні податкових зобов'язань з місцевого податку відповідач має враховувати норми Закону України №1791-VIII від 20.12.2016 року.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно з підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.4 статті 267 ПК України визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Як передбачено підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року №1801-VIII розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2017 року встановлено у розмірі 3200,00 грн.

Таким чином, середньоринкова вартість транспортних засобів, які в 2017 році є об'єктом оподаткування транспортним податком в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (в редакції Закону №1797-VIII), починається з розміру 1 200 000 грн. (375 х 3 200 = 1 200 000 грн.).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 року встановлено у розмірі 3723,00 грн.

Отже, середньоринкова вартість транспортних засобів, які є об'єктом оподаткування транспортним податком в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (в редакції Закону №1797-VIII), починається з розміру 1 396 125 грн. (375 х 3 723 = 1396 125 грн.).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абзац 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України за №66 від 18.02.2016 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком (далі - Методика).

Згідно з пунктом 2 Методики середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 № 403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3).

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку (пункт 4).

Ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об'єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану (пункт 5).

Аналогічними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: тип кузова (седан, універсал тощо); призначення (дорожні, позадорожні); тип двигуна (бензиновий, дизельний тощо); робочий об'єм двигуна; привод тягових коліс (передньоприводні, задньоприводні, повноприводні); тип коробки переключення передач; габаритні розміри; комплектація (пункт 6).

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14).

Відповідно до пункту 13 вказаної Методики, Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального (пункт 14).

Показники транспортних засобів, які відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема об`єм циліндрів двигуна округлюються до найбільшого цілого значення.

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Тобто, з урахуванням викладеного вище, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є інформація Мінекономрозвитку про автомобіль, що належить позивачу, що міститься в переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році.

Колегія суддів враховує, що об`єм циліндрів двигуна транспортного засобу позивача (2967 см. куб.) округлюється до 3000 см. куб., а автомобіль АUDI Q7, 2016 року випуску, зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку (аркуші справи 18-23)

Відповідно до розрахунку вартості, наявного на сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України середньоринкова вартість транспортного засобу - автомобіля АUDI Q7, 2016 року випуску для типу пального дизель становить 1 438 334,00 грн.

Колегія суддів дійшла висновку, що транспортний засіб марки АUDI Q7, об'ємом двигуна 2967 см. куб., що належить позивачу, є об'єктом оподаткування, оскільки у спірних правовідносинах дотримана умова для обчислення транспортного податку з фізичних осіб, а саме одночасна наявність у власності легкового автомобіля з року випуску якого минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість якого становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року та автомобіль позивача міститься в переліку автомобілів, які підлягають оподаткуванню, що доводить правомірність спірного податкового повідомлення-рішення та обґрунтованість.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 у справі №813/4117/16, від 05 червня 2018 року №821/1543/17 які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Суд апеляційної інстанції спростовує твердження позивача, що автомобіль АUDI Q7 об'ємом двигуна 2967 см. куб., 2016 року випуску не перебував у його власності на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки документів, що встановлюють перехід права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого позивачем до суду не подано.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання скаржника на "незрозумілі та недостовірні докази, які не затверджені належним чином відповідно до Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163-2003" є необґрунтованими, оскільки відповідачем поданий відзив на позовну заяву та доданий перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2018 році та віднесення АUDI Q7 об'ємом двигуна 2967 см. куб., 2016 року випуску, який є офіційним документом із веб-сайту Мінекономрозвитку.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року у справі № 1740/1878/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 22.12.2018