Справа № 2340/4040/18
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року справа № 2340/4040/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Зачепи Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження, в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовом, в якому просить визнати протиправним пункт 2 розпорядження Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області № 264 від 06.07.2018 як таке, що не відповідає вимогам Закону.

Обгрунтовючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення Черкаської районної державної адміністрації, пункт другий якого позивач вважає протиправним прийнято на виконання рішення суду, яке не містить посилання щодо зобов'язання позивача розробити детальний план території та подати його на затвердження в установленому законодавством порядку. А тому, на думку позивача, п. 2 розпорядження Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області № 264 від 06.07.2018 порушено його права та законні інтереси.

Відповідач заперечуючи проти позову 30.11.2018 надав до суду заперечення, згідно з якими вказує на безпідставність позовних вимог, посилаючись на положення Земельного кодексу України, Закону України «Про основи містобудування» та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Позивач у судове засідання не прибув, надавши заяву, згідно з якою просить провести судове засідання без його участі. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки свого представника суду не повідомив.

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/4747/18 від 19.06.2018, яке набрало законної сили 20.07.2018 позов ОСОБА_1 до Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області задоволено повністю, визнано протиправною відмову Черкаської районної державної адміністрації, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га в приватну власність для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, викладену в листі №2519/01-39 від 21.09.2017, та зобов'язано Черкаську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.06.2017 №2674/01-22 стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га в приватну власність для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області та прийняти рішення відповідно до вимог ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

06 липня 2018 року на виконання вказаного вище судового рішення відповідачем прийнято розпорядження від 06.07.2018 № 264 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Відповідно до п. 1 цього рішення надано позивачеві дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1000 га для індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

Пунктом 2 розпорядження від 06.07.2018 № 264 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» зобов'язано позивача розробити детальний план території та подати його на затвердження в установленому законодавством порядку.

Вважаючи пункт 2 розпорядження від 06.07.2018 № 264 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» протиправним та таким, що порушує права та його законні інтереси, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Приписами п.ґ ч.1 ст.121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Таким чином законодавцем передбачені повноваження районних державних адміністрацій щодо передачі земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для індивідуального дачного будівництва.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При вирішенні даного спору суд бере до уваги, що розпорядження Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області від 06.07.2018 № 264 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» прийнято на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі № 823/474/18.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Як вбачається зі змісту вказаного вище рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі № 823/474/18 земельна ділянка, яку має намір отримати у власність позивач орієнтовно входить до складу державного лісового фонду ДП «Черкаське лісове господарство», а саме: Тясминське лісництво, квартал 301.

Суд також ураховує, що відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків:

1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи;

2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону;

3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об'єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв'язку);

5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів;

6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об'єктів.

Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка:

розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення);

віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земель для дачного будівництва), лісогосподарського призначення.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи підстави та предмет спору, суд висновує, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (19635, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області (18003, м. Черкаси, вул. В.Чорновола. 157, ідентифікаційний код 04061317) про визнання протиправним та скасування розпорядження - відмовити повністю.

Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено 26.12.2018.

Суддя С.О. Кульчицький