Справа № 280/4606/18
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 грудня 2018 року Справа № 280/4606/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Гопки Л.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 (69114, м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригадиАДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)

до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, 25-А, )

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом (з врахуванням уточненого позову) до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення позивачу розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014, 2015, 2016 роки;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та позивачу пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40, п.4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії) із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленні як середній показник за 2016 та 2017 роки, з урахуванням підвищення передбаченого ч1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 17,5% починаючи з 24.09.2018р.;

зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, обрахованих відповідно п. 4-4 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії) із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки із підвищенням відповідно до ч.3 ст.29 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 17,5%.

В обгрунтування позовних вимог, позивач у позові зазначив, що у серпні 2008 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п.е ст.55 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Після пизначення пенсії за вислугою років позивачка продовжувала працювати у сфері освіти, з її зарплати сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, внаслідок чого відповідно до положень ч.2 ст.7 ЗУ «про пенсійне забезпечення» виплата пенсії позивачу була припинена.

У вересні 2018 року позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком. З 24.09.2018 відповідачем призначено позивачу пенсію за віком та як стало відомо позивачу, що при розрахунку розміру пенсії відповідачем не вірно застосовані передбачені Законом показники, а саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, не було застосовано підвищення розміру пенсії позивача передбачене ч.3 ст.29 ЗУ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та не була виплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 16.10.2018 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про усунення порушення Закону при обрахунку та виплаті пенсії за віком проте, отримала негативну відповідь. Позивач зазначає, що вказані дії відповідача порушують законні інтереси та права позивача, оскільки вино ґрунтуються на безпідставних мотивах і невідповідають критеріям правомірності.

Ухвалою суду від 26.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні 26.12.2018 без повідомлення (виклику) сторін.

10.12.2018 від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх.№40449), якому послався на те, що на підставі особистої заяви позивача від 28.08.2008 №950 їй було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, у відповідності до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Для застосування середньої заробітної плати (дохід) в україні, з якої сплачені страхові внески за 2016 та 2017 роки, як того вимагає позивач, немає підстав, оскільки у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування даний показник, застосовується тільки для первинного призначення пенсії. Крім того, позивачу був здійснений перерахунок пенсії в оптимальному для неї обчислені, зазначає відповідач, тобто з урахуванням стажу і заробітної плати набутих після призначення попереднього виду пенсії. Оскільки, при досягненні пенсійного віку позивачеві вже було призначено пенсію за вислугу років, право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій у позивача відсутнє. З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобержному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

З 20.08.2008 року позивачу було призначено пенсію за вислугу років як "працівнику освіти" відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується протоколом № 950 від 15.09.2008, розрахунком стажу п/с № 950.

21.08.2008 позивач працевлаштувався на посаду вчителя української мови та літератури у запорізькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №40 з поглибленим вивченням англійської мови Запорізької міської ради Запорізької області і з цього моменту виплату пенсії за вислугу років позивачу було припинено на підставі його заяви.

Доказів нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугою років як працівнику освіти відповідач до суду не надав.

24.09.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою та необхідними документами про призначення пенсії за віком.

Після призначення пенсії за віком позивачу стало відомо, що при розрахунку його пенсії відповідачем невірно застосовані передбачені Законом показники, а саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, не було застосовано підвищення розміру пенсії позивача передбачене ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та не була виплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення, передбачене п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

16.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з письмовою заявою про з проханням усунути порушення Закону при обрахунку та виплаті її пенсії за віком.

Листом від 17 жовтня 2018 року відповідач повідомив позивача, що її було фактично переведено з пенсії по вислузі років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням норм Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 року № 2148, а саме, за період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1% та середньомісячний заробіток розраховано із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (за 2014, 2015 та 2016 роки) - у розмірі 3764,40 грн. Також, відповідач зазначив про відсутність підстав для виплати позивачу грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, не погодившись з діями відповідача звернулася до суду із вказаним позовом.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка діяла на час призначення позивачу пенсії, передбачено види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно ст.52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

За приписами п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з положеннями абзацу 3 частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09 липня 2003 року (який діяв на час призначення пенсії за віком) до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Відповідно до положень частини 1 статті 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09 липня 2003 року (який діяв на час призначення пенсії за віком) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

У статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09 липня 2003 року (який діяв на час призначення пенсії за віком) передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058 від 09 липня 2003 року передбачено право вибору пенсійних виплат, а саме особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058- ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія. Позивач кожні 2 роки користувався правом на перерахунок пенсії як працюючий пенсіонер.

Суд вважає, що оскільки позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (який передбачає особливі підстави та порядок призначення пенсії), а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивач звернувся вперше 24.09.2018, то відповідач протиправно не призначив позивачу пенсію за віком та не розрахував її з урахуванням ч.2 ст.40, п.4-4 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 29.11.2016 року (справа №133/476/15-а).

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

За приписами пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі-Закон №1058-ІV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі-Порядок).

Пунктом 5 Порядку встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За приписами пункту 6 Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, станом на день її призначення.

Не заперечуючи досягнення позивачем на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону №1058-ІV, не заперечуючи того, що позивач на день досягнення пенсійного віку працював на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону №1058-ІV, відповідач вказує на те, що оскільки позивачу раніше призначалася пенсія за вислугу років на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення, то під час призначення пенсії за віком у нього відсутнє право на отримання грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV Закону №1058-ІV.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій висловив Верховний Суд у справі №234/13835/17 від 13.03.2018 в якій зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Відповідно до ст.1 Закону України №1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом

Тобто пенсія, це перш за все виплата, яку повинна отримати застрахована особа. Позивач скориставшись у 2008 році своїм правом на призначення пенсії за вислугу років не реалізувала його у повній мірі, а саме не отримувала пенсію, яка повинна виплачуватися кожного місяця. Відповідач не надав суду доказів отримання позивачем пенсії за вислугу років.

Крім того, суд погоджуючись з позивачем, що пенсія їй призначена вперше, тому вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058 позивач звернулаася вперше. Законом №1058-ІV не регулюються порядок призначення, обчислення розміру та виплати пенсій за вислугу років.

Звернення позивача до відповідача із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший від 24.09.2018, а ні про призначенні пенсії вперше, не спростовує вище зазначених обставин та факту звернення до відповідача вперше за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем в частині позовних вимог.

Крім того, судом не можуть бути взяті до уваги обґрунтування відзиву відповідача, оскільки вони спростовані наданими позивачем доказами та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243, 244, 245, 246, 250, 263, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (69114, м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї бригадиАДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, 25-А, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо обчислення ОСОБА_1, розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014, 2015, 2016 роки.

Зобов'язати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя () здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40, п.4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії) із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленні як середній показник за 2016 та 2017 роки, з урахуванням підвищення передбаченого ч1 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 17,5% починаючи з 24.09.2018р..

Зобов'язати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, обрахованих відповідно п. 4-4 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії) із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016 та 2017 роки із підвищенням відповідно до ч.3 ст.29 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 17,5%.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя ().

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 29.12.2018.

Суддя А.В. Сіпака