Справа № 158/2756/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/4241/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області (головуючий суддя Корецька В.В.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ківерці 19 листопада 2018 року у справі №158/2756/18 за позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, -

В С Т А Н О В И В:

12.11.2018 Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась в суд з позовом до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , просила продовжити строк затримання на шість місяців громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, а саме до 16.05.2019.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що хоч позивачем і висвітлені, які дії та заходи вживались ним для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію, однак строк затримання з метою забезпечення передачі громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію закінчився.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2018 року та постановити нове рішення, яким продовжити строк затримання на шість місяців громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що термін розміщення та утримання відповідача передбачений законом ще не сплив. Скаржник вказує, що за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. З врахуванням вказаного, вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та без врахування усіх обставин справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилається скаржник, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам ст.242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 16.05.2018 на напрямку 142-143 прикордонного знаку на ділянці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на відстані 20 м до лінії державного кордону, в складі групи осіб, під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку Чопським прикордонним загоном затримано громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 .

Рішенням Ужгородського міськрайонним судом Закарпатської області від 18.05.2018 у справі №308/5437/18 задоволено позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримано громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

31.05.2018 згідно з актом приймання-передачі іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 поміщено у Волинський пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з місцем розташування у с.Журавичі, Ківерцівського району Волинської області.

Протягом часу перебування громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, Чопським прикордонним загоном направлялись запити та листи щодо встановлення особи відповідача, однак інформація щодо встановлення особи з метою підготовки відповідних документів для забезпечення подальшої передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію не надходила, що стало підставою для звернення із позовом до суду про продовження строку затримання.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон №3773-VI) відповідно до ч.1 ст.29 якого передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Законом України від 03.09.2008 ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану в м.Нью-Йорку 25.09.2007, статтею 4 якої закріплена процедура реадмісії.

Порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень міжнародних договорів України, укладених між Україною та іншими державами про реадмісію (приймання-передавання) осіб (далі - міжнародні угоди про реадмісію), а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур визначено Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 №158 (далі Інструкція №158) відповідно до п.2 розділу ІІ якої передавання Україною іноземців та осіб без громадянства іншій договірній державі, а також приймання від іншої договірної держави громадян України, іноземців та осіб без громадянства здійснюються відповідно до міжнародних угод України про реадмісію за стандартною або прискореною процедурою.

Згідно з п.1 розділу ІV Інструкції №158 у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.1 розділу ІХ Інструкції №158 у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.

Оскільки Виконавчий протокол до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не укладений, позивачем застосована визначена чинним законодавством процедура.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Спільним Наказом МВС України, Адміністрацією ДПС України, Службою безпеки України №353/271/150 від 23 квітня 2012 року затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі Інструкція №353/271/150).

Відповідно до п.1.8 Інструкції №353/271/150 примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження. Примусове видворення з України іноземців здійснюється на підставі постанови адміністративного суду.

Пунктом 2.7 Інструкції №353/271/150 встановлено, що разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу). У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч.12 ст.289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (ч.13 ст.289 КАС України).

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

При цьому, під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення реадмісії особи. Обов`язок вказати, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства покладено на позивача, для забезпечення виконання рішення про реадмісію.

На підтвердження вжиття заходів щодо одержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, позивачем до матеріалів справи долучено копії наступних документів: листів від 08.06.2018 №81/738, від 20.07.2018 №81/1045 у Міністерство закордонних справ України, Департамент консульської служби (а.с.10-12, 13), листів від 15.08.2018 №81/1224, від 26.10.2018 №81/1722 Надзвичайному та повноважному послу В`єтнаму в Україні (а.с.14-18).

Таким чином, оскільки позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) та з огляду на наявність умов, передбачених ч.13 ст.289 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких неможливо ідентифікувати відповідача, забезпечити його реадмісію у шестимісячний строк затримання, встановлений Ужгородського міськрайонним судом Закарпатської області від 18.05.2018 у справі №308/5437/18, апеляційний суд приходить до переконання про наявність належних правових підстав для продовження строку затримання відповідача.

Щодо пропуску позивачем встановленого ч.12 ст.289 КАС України строку звернення із позовом до суду, як підстави відмови в позові, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Як це вбачається з матеріалів справи, 16.05.2018 мало місце адміністративне затримання в порядку ст.261, 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строк якого відповідно до положень ч.2 ст.263 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках необхідних для встановлення особи та/або з`ясування обставин правопорушення становить до трьох діб.

Водночас, системний аналіз ст.289 КАС України дозволяє дійти висновку, що ч.11 вказаної статті закріплено можливість продовження строків затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, встановлених на підставі рішення місцевого загального суду як адміністративного суду, відповідно до частини 1 цієї статті, щодо яких, зокрема, подано позов про затримання з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Крім того, варто звернути увагу, що з метою удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства та урегулювання окремих питань, пов`язаних з протидією нелегальній міграції, ст.1 Закону №3773-VI доповнено п.27, відповідно до якого пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, - державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, зокрема, стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Таким чином, оскільки відповідача поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію на підставі рішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області у справі №308/5437/18 від 18.05.2018, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що встановлений ч.11 ст.289 КАС України шестимісячний строк затримання слід рахувати саме з дати винесення вказаного судового рішення 18.05.2018, тоді як позовну заяву від 09.11.2018 зареєстровано судом першої інстанції 12.11.2018, а отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо пропуску позивачем строку звернення із позовом до суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано наявність об`єктивних обставин за яких неможливо ідентифікувати відповідача та забезпечити реадмісію особи у шестимісячний строк, строк звернення із даним позовом до суду не пропущений, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, та слід продовжити строк затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, на шість місяців, а саме, враховуючи дату винесення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/5437/18, по 17.05.2019.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

При прийняття рішення судом апеляційної інстанції також враховано ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлена свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до п.113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» заява №22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п.1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f).

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що таке рішення прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Керуючись статтями 230, 241, 242, 272, 289, 308, 310, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2018 року у справі №158/2756/18 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, на строк шість місяців, а саме по 17.05.2019.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 27.12.2018