Справа № 560/3429/18
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3429/18
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участю:секретаря судового засідання Бачок О.В. представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.06.2018, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.09.1980 по 21.07.1981 - навчання у професійно-технічному училищі №7 м. Хмельницького, з 18.08.1981 по 19.10.1981 - роботу електрозварником у виробничому обєднанні термопластавтоматів, з 12.11.1981 по 30.11.1983 - службу в лавах ОСОБА_4, з 23.09.1985 по 01.10.1987 - роботу електрозварником у Хмельницькій дільниці ППА, з 01.10.1987 по 29.06.1999 - роботу електрозварником в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста «Подільськпроммонтаж» (ВАТ «Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527»).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті звернення 08.08.2018 до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, отримано відмову через відсутність за наявними документами необхідного пільгового стажу роботи. Вважає таке рішення протиправним, оскільки позивач має стаж роботи 29 років 11місяці, з них більше 16 років 10 місяців спеціального стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 22.10.2018 відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

07.11.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачу у справі було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки у останнього відсутній необхідний пільговий стаж.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

08 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підтвердження наявного пільгового стажу були також надані трудова книжка, військовий білет на підтвердження проходження військової служби, копія атестату, наказ на проведення атестації робочих місць.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.08.2018 № 7116 за результатами розгляду заяви про призначення пенсії від 08.08.2018, в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_3 відмовлено, у зв'язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (12 років 6 місяців) за Списком №2.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд зазначає, що умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які мають пільгових характер роботи, визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788 XIІ та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 - IV.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно з ч. 4 ст.13 цього Закону, порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

За правилами ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з частиною першої статті 48 Кодексу законів про працю України, статті 62 Закону №1788-XII, пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637(далі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

В силу пунктів 1, 3 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 вказаного Порядку № 637 закріплено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Списки № 1, 2 були затверджені постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року№1173 та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 року (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися газозварювальники та їх підручні, електрозварники та їх підручні.

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, передбачалась посада «електрозварник».

ОСОБА_5 Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені електрогазозварники та газозварники.

ОСОБА_5 Кабінету Міністрів від 16 січня 2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» (у всіх галузях господарства) передбачені електрогазозварники та газозварники.

ОСОБА_5 Кабінету Міністрів від 24 червня 2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» (у всіх галузях господарства) передбачені електрогазозварники та газозварники.

З трудової книжки БТ-І № 2702045, виданої ОСОБА_3 18.08.1981 року судом встановлено, що позивач працював на наступних посадах:

з 01.09.1980 по 21.07.1981 - навчання у професійно-технічному училищі №7 м. Хмельницького;

з 18.08.1981 по 19.10.1981 - працював електрозварником у виробничому обєднанні термопластавтоматів;

з 12.11.1981 по 30.11.1983 проходив службу в лавах ОСОБА_4; з 23.09.1985 по 01.10.1987 - працював електрозварником у Хмельницькій дільниці ППА;

з 01.10.1987 по 29.06.1999 - працював електрозварником в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста «Подільськпроммонтаж» (ВАТ «Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527»).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач приймаючи рішення про відмову позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 18.08.1981 по 19.10.1981 у виробничому обєднанні термопластавтоматів; з 12.11.1981 по 30.11.1983 - служба в лавах ОСОБА_4; з 23.09.1985 по 01.10.1987 у Хмельницькій дільниці ППА; з 01.10.1987 по 29.06.1999 в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста «Подільськпроммонтаж» (ВАТ «Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527») на посаді електрозварника виходив з того, що у позивача відсутні документи підтверджуючі право на призначення пенсії на пільгових умовах (пільгові довідки про уточнюючий характер роботи, накази про проведення атестацій робочих місць).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження пільгового стажу надано до суду наступні докази:

- за період з 01.09.1980 по 21.07.1981 (навчання у професійно-технічному училищі №7 м. Хмельницького) - трудова книжка, атестат № 4057 від 21.07.1981;

- за період з 18.08.1981 по 19.10.1981 (робота електрозварником у виробничому обєднанні термопластавтоматів) - трудова книжка;

- за період з 12.11.1981 по 30.11.1983 (служба в лавах ОСОБА_4) - трудова книжка, військовий квиток серії НК № 4893765 від 12.11.1981;

- за період з 23.09.1985 по 01.10.1987 (робота електрозварником у Хмельницькій дільниці ППА) - трудова книжка;

- за період з 01.10.1987 по 29.06.1999 (працював електрозварником в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста «Подільськпроммонтаж» (ВАТ «Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527») - трудова книжка, архівна довідка № П-01-31-7622-18 від 10.07.2018, наказ № 77к від 24.12.1996 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2, та компенсація за шкідливі умови праці".

Суд враховує, що в періоди роботи позивача, а саме з 18.08.1981 по 19.10.1981 у виробничому обєднанні термопластавтоматів, з 23.09.1985 по 01.10.1987 у Хмельницькій дільниці ППА - електрозварником, та з 01.10.1987 по 01.01.1992 у Хмельницькому спецуправлінні №527 треста «Подільськпроммонтаж» - газоелектрозварником, займані ним посади у вказаних підприємствах передбачені Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженими ОСОБА_5 Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 та ОСОБА_5 Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991.

Окрім того, судом враховано, що в період роботи позивача з 01.01.1992 по 29.06.1999 у Хмельницькому спецуправлінні №527 треста «Подільськпроммонтаж» (ВАТ «Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527») - газоелектрозварником, на вказаному підприємстві було проведено атестацію робочих місць (наказ № 77к від 24.12.1996 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2, та компенсація за шкідливі умови праці"), згідно якої посада - газоелектрозварника, яку займав позивач, була атестована.

Однак, суд звертає увагу, що згідно статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого ОСОБА_5 правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, встановлено, що орган, який призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте, жодних доказів того, що органи Пенсійного фонду вчиняли будь-які дії щодо перевірки обґрунтованості видачі документів на підтвердження пільгового стажу позивача за спірні періоди (архівна довідка № П-01-31-7622-18 від 10.07.2018 та наказ № 77к від 24.12.1996 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2, та компенсація за шкідливі умови праці") поданих останнім до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а також перевірки достовірності відомостей, якщо у цьому була необхідність, відповідачем до суду не надано, чим порушено п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого ОСОБА_5 правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 та ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За таких обставин, відповідачем безпідставно, а саме без належної перевірки, не зараховано до спеціального стажу позивача спірні періоди роботи з 18.08.1981 по 19.10.1981 у виробничому обєднанні термопластавтоматів; з 12.11.1981 по 30.11.1983 - служба в лавах ОСОБА_4; з 23.09.1985 по 01.10.1987 у Хмельницькій дільниці ППА; з 01.10.1987 по 29.06.1999 в Хмельницькому спецуправлінні № 527 треста «Подільськпроммонтаж» (ВАТ «Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527»), від зарахування яких залежить і зарахування періодів навчання у професійно-технічному училищі № 7 м. Хмельницького та проходження служби в лавах ОСОБА_4.

Аналогічний підхід висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17, в якій зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.08.2018 № 7116 про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах прийнято передчасно, без належної перевірки у визначений законодавством тримісячний строк періодів пільгового стажу роботи позивача та отримання відповідей на запити.

Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за п. б ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.06.2018, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.09.1980 по 21.07.1981 - навчання у професійно-технічному училищі №7 м. Хмельницького, з 18.08.1981 по 19.10.1981 - роботу електрозварником у виробничому обєднанні термопластавтоматів, з 12.11.1981 по 30.11.1983 - службу в лавах ОСОБА_4, з 23.09.1985 по 01.10.1987 - роботу електрозварником у Хмельницькій дільниці ППА, з 01.10.1987 по 29.06.1999 - роботу електрозварником в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста «Подільськпроммонтаж» (ВАТ «Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527»), суд зазначає наступне.

Як визначає практика Європейського суду з прав людини в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах з 04.06.2018, зарахувавши до стажу періоди його роботи з 01.09.1980 по 21.07.1981 - навчання у професійно-технічному училищі №7 м. Хмельницького, з 18.08.1981 по 19.10.1981 - роботу електрозварником у виробничому обєднанні термопластавтоматів, з 12.11.1981 по 30.11.1983 - службу в лавах ОСОБА_4, з 23.09.1985 по 01.10.1987 - роботу електрозварником у Хмельницькій дільниці ППА, з 01.10.1987 по 29.06.1999 - роботу електрозварником в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста «Подільськпроммонтаж» (ВАТ «Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527»).

В той же час, згідно ч.2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у ОСОБА_5 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї ОСОБА_5 виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить, та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.08.2018 № 7116 про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії на пільгових умовах від 08.08.2018 та прийняти рішення у відповідності до норм чинного законодавства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд вважає, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, під час розгляду справи не доведено правомірність вчинених ним дій при прийнятті рішення про відмову позивачу у призначенні пільгової пенсії.

Суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню судові витрати понесені позивачем у даній справі в загальній сумі 704,80 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у сумі 352,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.08.2018 № 7116 про відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії на пільгових умовах.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на корить ОСОБА_3 понесені ним судові витрати в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 грудня 2018 року

Позивач:ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 29001 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_6
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_6