Справа № 540/2475/18
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2475/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чаплинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про скасування постанови від 20.11.2018 р.,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Чаплинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить скасувати постанову головного державного виконавця Чаплинського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області про арешт майна боржника від 20.11.2018 р., прийняту у зведеному виконавчому провадженні (єдиний номер) 57536397.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що листом Головного управління Держпраці у Херсонській області за вих. № 01-08/1/2608 від 23.10.2018 р. на адресу відповідача направлено постанову № ХС1986/1147/АВ від 24.07.2018 р. про стягнення штрафу з ФОП ОСОБА_1 у розмірі 3723 грн. та постанову № ХС1986/1147/АВ від 24.07.2018 р. про стягнення штрафу з ОСОБА_1 у розмірі 74460 грн. Дані постанови отримано Чаплинським РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області 26.10.2018 р. і на п'ятий день після їх отримання, а саме 30.10.2018 р., винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень. 20.11.2018 р. державним виконавцем у зведеному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника, якою на все рухоме та нерухоме майно, яке належить позивачу, накладено арешт у межах суми стягнення. Вважає дану постанову протиправною, оскільки у порушення ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" її прийнято за минуванням двадцяти днів з дати відкриття виконавчого провадження. Той факт, що у ФОП ОСОБА_1 є відкриті рахунки у банківських установах та на яких містяться відповідні грошові кошти, взагалі залишився поза увагою та органом примусового виконання не досліджувався.

Ухвалою від 05.12.2018 р. позовну заяву залишено без руху у зв'язку з недоліками позовної заяви та надано позивачу строк для їх усунення.

Позивач у встановлений суддею строк усунув недоліки позовної заяви і ухвалою від 18.12.2018 р. у справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 27.12.2018 р. на 10:00 год.

22.12.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що 26.10.2018 р. на адресу Чаплинського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області надійшла заява Головного управління Держпраці у Херсонській області про відкриття виконавчих проваджень за постановами про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафів від 24.07.2018 р. №№ ХС1986/1147/АВ/2П/МТ-ФС, ХС1986/1147/АВ/2П/ІП-ФС. 30.10.2018 р., керуючись ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем відкрито виконавчі провадження, а постанови про відкриття виконавчих проваджень того ж дня направлено на адресу сторін виконавчого провадження. За результатами пошуку інформації про джерела доходу боржника, а також про номера рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, ДФС України надала відповідь від 31.10.2018 р. про наявність двох рахунків в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" у м.Києві. За результатами пошуку інформації про місце роботи та отримання пенсії боржником, Пенсійним фондом України надано відповідь про відсутність такої інформації. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.10.2018 р., за ОСОБА_1 зареєстрована квартира. 20.11.2018 р. відповідно до ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанови № 57536397 про арешт майна боржника та № 57588263 про арешт всього рухомого майна. Тому просить відмовити в задоволенні позову та розглянути справу без участі представника відповідача.

27.12.2018 р. від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Приписами ч.3 ст.194 КАС України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області від 24.07.2018 р. № ХС/1986/1147/АВ/2П/МТ-ФС за порушення вимог ч.6 ст.95 КЗпПУ, ст.33 ЗУ "Про оплату праці" на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпПУ на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 74460 грн.

Постановою першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області від 24.07.2018 р. № ХС/1986/1147/АВ/2П/ІП-ФС за порушення вимог п.10 розділу ІV ПКМУ № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" на підставі абз.8 ч.2 ст.265 КЗпПУ на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3723 грн.

23.10.2018 р. за вих. № 01-08/1/2610 та № 01-08/1/2608 Головним управлінням Держпраці у Херсонській області направлено заяви про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання постанов про накладення штрафів від 24.07.2018 р. №№ ХС1986/1147/АВ/2П/МТ-ФС, ХС1986/1147/АВ/2П/ІП-ФС, які надійшли до Чаплинського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області 26.10.2018 р.

Постановами державного виконавця від 30.10.2018 р. відкрито виконавчі провадження № 57536397, № 57536700 з примусового виконання постанов №№ ХС1986/1147/АВ/2П/МТ-ФС, ХС1986/1147/АВ/2П/ІП-ФС, виданих 24.07.2018 р. Головним управлінням Держпраці у Херсонській області, які 30.10.2018 р. направлено сторонам виконавчих проваджень.

30.10.2018 р. державним виконавцем направлено запити за №№ 46506431, 46506432 до ДФС України, за №№ 49472905, 49472906 до Пенсійного фонду України, на які 31.10.2018 р. отримано відповіді: від ДФС України - про наявність двох рахунків, відкритих у АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", від Пенсійного фонду України - про відсутність інформації.

Також 30.10.2018 р. державним виконавцем отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідно до якого за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

20.11.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника № 5736397, яким накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно, яку 20.11.2018 р. за вих. № 6710 направлено сторонам виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця від 20.11.2018 р. об'єднано виконавчі провадження № 57536397, № 57536700 у зведене виконавче провадження № 57742266.

Вважаючи постанову про накладення арешту на майно боржника від 20.11.2018 р. протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.7 ч.1 ст.3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 (далі - Порядок № 509) передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Відповідно до п.9 Порядку № 509 штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб'єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Згідно п.11 Порядку № 509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, серед іншого, органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404 передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

З аналізу наведених правових норм вбачається, що примусове виконання постанов Держпраці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю здійснюється відповідно до вимог Закону № 1404 та їх виконання, у тому числі, покладено на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Вимоги до виконавчого документа встановлено ст.4 Закону № 1404. Зокрема, згідно ч.1 даної статті у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку (ч.3 ст.4 Закону № 1404).

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону № 1404 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Аналіз даних правових норм свідчить про те, що законодавцем встановлено вимоги до виконавчого документа, недотримання яких є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Дослідженням постанов про накладення штрафу від 24.07.2018 р. №№ ХС1986/1147/АВ/2П/МТ-ФС, ХС1986/1147/АВ/2П/ІП-ФС встановлено, що вони повністю відповідають вимогам ч.ч.1, 3 ст.4 Закону № 1404, а тому у державного виконавця не було підстав для їх повернення стягувачу - Головному управлінню Держпраці у Херсонській області.

Частинами 1-3 статті 11 Закону № 1404 передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 Закону № 1404 виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як вбачається з постанов про накладення штрафів від 24.07.2018 р. №№ ХС1986/1147/АВ/2П/МТ-ФС, ХС1986/1147/АВ/2П/ІП-ФС, строк їх пред'явлення до виконання до 24.10.2018 р. Вказані постанови були направлені до Чаплинського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області 23.10.2018 р. за вих. № 01-08/1/2610, № 01-08/1/2608, про що свідчать долучені до відзиву заяви Головного управління Держпраці у Херсонській області, тобто, в межах тримісячного строку, встановленого ч.1 ст.12 Закону № 1404.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч.3 ст.26 Закону № 1404).

Приписами ч.5 ст.26 Закону № 1404 передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.7 ст.26 Закону № 1404 у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно ч.2 ст.56 Закону № 1404 арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ч.3 ст.56 Закону № 1404 арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч.4 ст.56 Закону № 1404).

Частиною 1 статті 13 Закону № 1404 визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.2 ст.13 Закону № 1404 арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

З матеріалів справи слідує, що підставою для винесення державним виконавцем 30.10.2018 р. постанов про відкриття виконавчих проваджень №№ 57536397, 57536700 стали подані Головним управлінням Держпраці у Херсонській області заяви від 23.10.2018 р. №№ 01-08/1/2610, 01-08/1/2608 про примусове виконання постанов про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафів від 24.07.2018 р. №№ ХС1986/1147/АВ/2П/МТ-ФС, ХС1986/1147/АВ/2П/ІП-ФС.

У поданих відповідачу заявах стягувач не вказував відомості про рахунки та майно боржника, а тому державним виконавцям було направлено відповідні запити до ДФС України та Пенсійного фонду України, а 30.10.2018 р. здійснено перевірку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить долучена до відзиву інформація з реєстру.

Дійсно, державним виконавцем було порушено встановлені ч.5 ст.26 Закону № 1404 строки відкриття виконавчих проваджень (заяви про примусове виконання постанов про накладення штрафу надійшли до відповідача 26.10.2018 р., а постанови про відкриття виконавчих проваджень винесено 30.10.2018 р. - 27.1.2018 р., 28.10.2018 р. були вихідними днями, а тому наступний робочий день є 29.10.2018 р.).

Однак, згідно ч.5 ст.13 Закону № 1404 порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

В даній справі судом не встановлено порушення процедури прийняття постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Стосовно постанови про арешт майна боржника від 20.11.2018 р. суд зазначає, що арешт майна боржника сам по собі не є зверненням стягнення на майно боржника та застосовується відповідно до Закону № 1404 для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону № 1404 виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Саме з метою реального виконання постанов про накладення штрафів державним виконавцем і винесено оскаржувану позивачем постанови. Постанова про накладення арешту на майно боржника винесено за наявності відкритого виконавчого провадження та відсутності доказів вчинення позивачем дій, направлених на виконання постанов про накладення штрафів від 24.07.2018 р. №№ ХС1986/1147/АВ/2П/МТ-ФС, ХС1986/1147/АВ/2П/ІП-ФС.

Згідно ч.2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом не встановлено, що при винесені постанови про арешт майна боржника від 20.11.2018 р. державний виконавець діяв не у спосіб та не в порядку, встановленому Законом № 1404 чи виконавчими документами.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінивши наявні у справі докази та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (75200, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Чаплинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (75200, Херсонська область, Чаплинський район, смт.Чаплинка, вул.Паркова, 4, ) про скасування постанови про арешт майна боржника від 20.11.2018 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат.11.5