Справа № 1340/5636/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/5636/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправними дії, зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2, як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сімї від 20.06.2018 року; зобовязання Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити нарахування та виплату щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 20.06.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 02.07.2018 року без призначення допомоги на дружину є незаконним, оскільки прийнято з порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України №505. Вважає, що після отримання постійного місця роботи дружиною, сімя позивача має право отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам.

Ухвалою суду від 23.11.2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем на день розгляду справи відзиву на позовну заяву не було подано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно довідки від 12.12.2014 № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, позивач ОСОБА_1, взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за зареєстрованим місцем проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки від 25.12.2014 № НОМЕР_2 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, дружину позивача ОСОБА_2, взято на облік як внутрішньо переміщену особу за зареєстрованим місцем проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шевченківським відділом соціального захисту вже було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а саме: з 01.01.2015 року по 23.01.2015 року у розмірі 2210,00грн. (із розрахунку 884,00грн. на позивача, як на працездатну особу; 884,00грн. на дитину та 442,00грн. на дружину); з 24.01.2015 року по 23.03.2015 року розмірі допомоги було зменшено на 221,00грн. у звязку із не працевлаштованістю дружини, у тому числі за сприянням державної служби зайнятості, та склав 1989,00грн. (884,00грн. на позивача як на непрацездатну особу, 884,00грн.на дитину та 221,00грн. на дружину); з 24.03.2015 року виплату допомоги на дружину було припинено, у звязку з тим, що дружина не змогла працевлаштуватися, у тому числі за сприянням державної служби зайнятості, таким чином, розмір допомоги склав 1768, 00грн. (884,00 грн. на позивача як непрацездатну особу та 884,00грн. на дитину).

20.11.2015 року дружина працевлаштувалася на посаду старшого касира-контролера ТВБВ №10013/0344 філії Львівського ОУ АТ Ощадбанк, де продовжує працювати на момент подачі позовної заяви.

23.06.2017 року, позивачем в черговий раз була подана заява про призначення державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, де було вказано, про працевлаштування дружини, однак відповідачем допомога була призначена лише з розрахунку на позивача та дитину.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.12.2017 року по справі № 466/8648/17 позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, задоволено повністю. Визнано протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 23.06.2017 року. Скасовано рішення Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за заявою про призначення державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам від 23.06.2017 року, в частині відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2, як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 23.06.2017 року. Зобовязано Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити нарахування та виплату щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 23.06.2017 року. Дана постанова набрала законної сили 22.12.2017 року.

Управлінням соціального захисту населення Шевченківського району м. Львова, рішення суду виконано у відповідності до заяви позивача від 23.06.2017 року.

21 грудня 2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Шевченківського району м. Львова із заявою про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та оплату житлово комунальних послуг, однак відповідачем допомога була призначена лише з розрахунку на позивача та дитину.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року у справі №466/1013/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у наданні щомісячної адресної допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сімї від 21.12.2017 року. Скасовано рішення Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам 21.12.2017 року, в частині відмови у наданні щомісячної адресної допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сімї від 21.12.2017 року. Зобовязано Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити нарахування та виплату щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сімї від 21.12.2017 року.

Управлінням соціального захисту населення Шевченківського району м. Львова, рішення суду виконано у відповідності до заяви позивача від 21.12.2017 року.

20 червня 2017 року позивач у звязку із відсутністю змін що впливають на виплату грошової допомоги звернувся до Управління соціального захисту населення Шевченківського району м. Львова із заявою про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та оплату житлово комунальних послуг.

Рішенням відповідача від 02 липня 2018 року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, допомога була призначена з розрахунку лише на позивача та дитину.

Вважаючи вищевказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визначається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Як зазначено у частині 2 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

У частині 1 статті 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №505 затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок №505).

Згідно п. 2 та 3 Порядку затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам на строк не більше шести місяців. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги.

Згідно п.3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до п.7 Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Таким чином, згідно вказаного порядку, грошова допомога не призначається на наступний шестимісячний період в тому числі особам працездатного віку, які не працевлаштувалися після шестимісячного строку отримання грошової допомоги.

Пунктом 12 Порядку передбачено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

-подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

-надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

-виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

З системного аналізу п.12 Порядку вбачається, що вказаним пунктом регулюються умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена але її виплата була припинена з зазначених підстав.

Згідно матеріалів справи, 24.03.2015 року виплата допомоги на дружину була припинено, у звязку з тим, що дружина не змогла працевлаштуватися у тому числі за сприянням державної служби зайнятості.

20.06.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на наступний шестимісячний строк, в якій чітко зазначив місце роботи дружини, а саме: філія Львівського ОУ АТ «Ощадбанк» (посада: старший касир-контролер).

Рішенням Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 02 липня 2018 року про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, допомога була призначена з розрахунку лише на позивача та дитину. У рішенні зазначено, що ОСОБА_2В (дружина позивача) не включена до розрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №212 від 31.03.2015 року.

Суд не може погодитися із вказаною підставою для відмови у призначення державної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 8 п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Із змісту вказаного абзацу 8 пункту 3, а також із змісту вищенаведених пунктів 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вказаний підхід відповідає не тільки нормам вищенаведеного Порядку, але й меті надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які полягають в тому, що така допомога протягом послідових шестимісячних періодів надається всім внутрішньо переміщеним особам або сім'ям внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштувалися на новому місці проживання та не є власниками житлових приміщень, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, або не мають на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Суд звертає увагу на те, що діючим Порядком не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми, якими регулюються спірні відносини, суд приходить до висновку про те, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у наданні допомоги.

Таким чином, суд погоджується із тим, що право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідачем порушено.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов слід задоволити.

Визнати протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2, як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сімї від 20.06.2018 року. Зобовязати Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити нарахування та виплату щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 20.06.2018 року.

Відповідно ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2, як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви уповноваженого представника сімї від 20.06.2018 року.

Зобовязати Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити нарахування та виплату щомісячної адресної грошової допомоги на ОСОБА_2 як внутрішньо переміщену особу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 20.06.2018 року.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Крутько О.В.