Справа № 160/7715/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Справа № 160/7715/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -
17 жовтня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах протиправними;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1, що дає прав на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV наступні періоди роботи в будівельно-монтажному управлінні №161 АТ «Трансинжстрой»:
- з 31.10.1988 року по 19.01.1989 року підземного горно робочого;
- з 20.01.1989 року по 25.05.1989 року підземного горно робочого на практиці;
- з 26.05.1989 року по 31.08.1990 року підземного горно робочого, що складає 1 рік 3 місяці 6 днів;
- зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV з дня звернення.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- позивач вважає незаконним рішення відповідача, щодо неможливості призначення йому пенсії на пільгових умовах, оскільки відповідачем неправомірно не враховано до пільгового стажу позивачу за Списком №1 стаж роботи з 13.10.1988 року по 19.01.1989 рік, з 26.05.1989 року по 31.08.1990 рік. з 20.01.1989 року по 25.05.1989 рік;
- в даному випадку відповідач не звертався до підприємства задля підтвердження або спростування інформації викладеної в довідці Будівельно-монтажного управління № 161 AT «Трансинжстрой»№266529-35к від 03.12.2015 року;
- станом на 05 червня 2018 року, тобто на час звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах позивач досяг віку 56 років має загальний стаж 33 роки 9 місяців 14 днів, з них, відповідно до відомостей, які містяться в наявній у позивача трудовій книжці, 8 років 5 місяці 1 день працював на посадах що надають право на зменшення віку виходу на пенсію;
- позивач зазначає, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач позов не визнав, 14 листопада 2018 року надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши таке:
- також в цій довідці вказано, що позивач маєте право на дострокове пенсійне забезпечення по п.п.1 п.1ст.30 Федерального Закону від 28.12.2013 року №400 Федерального Закону «Про страхові пенсії»;
- на період роботи позивача в Будівельно-монтажного управління №161 з 13.10.1988 по 19.01.1989, з 26.05.1989 по 31.08.1990, з 20.01.1989 по 25.05.1989 діяв Список №1, затверджений ОСОБА_2 ОСОБА_3 СРСР від 22.08.1956 №1173. В пункті 3 цих списків передбачений перелік робітників на підземних роботах на будівництві метрополітенів;
- зарахувати вказаний вище період до пільгового стажу роботи для визначення права на пенсію не можливо;
- через відсутність пільгового стажу роботи для зменшення віку виходу на пенсію, не має законних підстав, тому в призначенні пенсії ОСОБА_1 було відмовлено;
- на теперішній час Позивач має 33 роки 9 місяців 14 днів стажу роботи, із них: 6 років 8 місяців пільгового стажу за списком № 2;
- за вказаних умов ОСОБА_1 може скористатися правом на пенсію із зменшенням пенсійного віку з 25.06.2019 року.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
05 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Криворізького центрального об'єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.
Не погоджуючись із відмовою в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, яким внесені зміни до законодавчих актів України щодо підвищення пенсій.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_3 України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.
Наведені положення кореспондуються з викладеними у частині третій статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.
За положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_3 України.
Із записів трудової книжки ОСОБА_1 БТ-І №3235229 судом встановлено, що позивач працював, зокрема, в будівельно-монтажному управлінні №161 АТ «Трансинжстрой»:
- з 31.10.1988 року по 19.01.1989 року підземного гірника 2 розряду;
- з 20.01.1989 року по 25.05.1989 року підземного гірника на практиці;
- з 26.05.1989 року по 31.08.1990 року підземного гірника 3 розряду.
Списком №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджений ОСОБА_2 ОСОБА_3 СРСР від 22.08.1956 року №1173, визначено, що до гірничих робіт відносяться видобуток вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, слюди, солі та інших рудних і нерудних копалин підземним способом. Будівництво шахт і копалень. Будівництво метрополітенів та інших підземних споруд.
Відповідно до підрозділу 1 «Підземні роботи» розділу 1 «Гірничі роботи» зазначено Списку №1 право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах мають право всі робітники, інженерно-технічні працівники і службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди і інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників і інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних (здоровпунктів, працівники підземної телефонного зв'язку і т. д.).
Крім цього, у підрозділі 3 «Підземні роботи на будівництві меторополітену» Списку №1 затверджений перелік професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, проте суд звертає увагу, що ані трудова книжка, ані довідка АТ «Трансинжстрой» від 03.12.2015 року №266259-35/к, не містять інформації щодо виконання позивачем робіт виключно на будівництві метрополітену .
Таким чином, професії та посади позивача, за якими він працював, віднесені до підрозділу 1 «Підземні роботи» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку №1.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого ОСОБА_2 правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком подаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 12 серпня 1993 року № 637.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або записів в ній, затвердженого ОСОБА_2 Кабінету ОСОБА_3 України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.
З огляду на викладене, видана акціонерним товариством «Трансжирстрой» довідка від 03.12.2015 року №266259-35/к не є вирішальними документами для визначення стажу позивача на підземних роботах. Записів в трудовій книжці для цього повністю достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також відсутні зазначення щодо виконання неповний робочий день.
Таким чином, відповідач безпідставно відмовляє позивачеві у зарахуванні йому до стажу роботи періодів роботи в будівельно-монтажному управлінні №161 з 13.10.1988 по 19.01.1989, з 26.05.1989 по 31.08.1990, з 20.01.1989 по 25.05.1989 з підстав того, що у наданій довідці наявне посилання на Список №1, затверджений ОСОБА_2 Кабінету ОСОБА_3 СРСР №10 від 26 січня 1991 року, а не на Список №1, ОСОБА_2 Кабінету ОСОБА_3 СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року.
Отже, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі його заяви від 05 червня 2018 року є протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача.
З огляду на викладене, суд також приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1, що дає прав на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV наступні періоди роботи в будівельно-монтажному управлінні №161 АТ «Трансинжстрой»: з 31.10.1988 року по 19.01.1989 року підземного гірника 2 розряду; з 20.01.1989 року по 25.05.1989 року підземного гірника на практиці; з 26.05.1989 року по 31.08.1990 року підземного гірника 3 розряду.
При цьому, вирішуючи питання про зобовязання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах, суд звертає увагу на Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи №R(80)2, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11 березня 1980 року, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Зазначена норма не передбачає дискреційних повноважень у відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсії у розумінні Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11 березня 1980 року.
Отже, належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ст.114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV з дня звернення 05.06.2018 року.
За приписами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений ОСОБА_5 при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 31.07.2018 року №32, підлягає стягненню з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах на підставі заяви від 05.06.2018 року.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1, що дає прав на пенсію за віком на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV періоди роботи в будівельно-монтажному управлінні №161 АТ «Трансинжстрой»: з 31.10.1988 року по 19.01.1989 року підземного гірника 2 розряду; з 20.01.1989 року по 25.05.1989 року підземного гірника на практиці; з 26.05.1989 року по 31.08.1990 року підземного гірника 3 розряду.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV з дня звернення 05 червня 2018 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя ОСОБА_6