Справа № 2140/1810/18
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/1810/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю:

представника відповідача Казиміра М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування постанови № Хс2172/503/АВ/П/ТД-ФС від 21.08.2018 року,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (фоп ОСОБА_2, позивач) звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Херсонській області (ГУ Держпраці, відповідач), у якому просить суд визнати протиправними дії уповноважених осіб та скасувати постанову № ХС2172/503/АВ/П/ТД-ФС від 21.08.2018 року про накладення штрафу у розмірі 111690 грн. за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що він є суб'єктом підприємницької діяльності, основним видами діяльності якого за кодом КВЕД 55.20 є діяльність засобів розміщення на період відпустки та іншого тимчасового проживання. Вважає, що винесена до нього постанова про накладення штрафу є протиправною, а тому підлягає скасуванню. Пояснює, що при розгляді справи про накладення штрафу не було заслухано її пояснень та заперечень, у зв'язку із чим і було прийняте необґрунтоване та неправомірне рішення про накладення штрафу. Крім того, вказує на те, що перевірка була проведена з порушенням норм Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V. Так, зазначає, що перевірка була проведена невідомими особами та за відсутності директора чи іншої уповноваженої особи, із працівником було укладено не трудовий договір, а цивільно-правовий, що не заборонено чинним законодавством.

Ухвалою суду від 16.11.2018 року відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами 07.12.2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Пояснює, що перевірка була проведена на підставі наказу начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області №752 від 20.07.2018 р. «Про проведення інспекційного відвідування», відповідно до пункту 5 підпунктів 3 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятими за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1,2,4-7 цього пункту, звернення громадян отримані з «гарячої лінії» Головного управління Держпраці у Херсонській області від 20.04,2018. 16.05.2018, 17.05.2018,20.05.2018, 30.05.2018, 06.06.2018, 07.06.2018, 18.06.2018, 20.06.2018, 06.07.2018, 18.07.2018, звернення громадян від 19.07.2018 та 20.07.2018., головним державним інспекторам Головного управління Держпраці у Херсонській області Дудченко Н.В. (посвідчення інспектора праці №1147), Головацькому О.І. (посвідчення інспектора праці №503), Карнаух Т.Ю. (посвідчення інспектора праці №1148) за адресою здійснення діяльності: Херсонська область, Генічеський район, с.Генічеська Гірка, вул. Азовська,буд. 2.

Відповідач зауважує на тому, що інспекційне відвідування було проведено у присутності директора ОСОБА_2

Під час проведення інспекційного відвідування інспектори представилися, пред'явили службові посвідчення, направлення на проведення інспекційного відвідування, у яких позивач відмовилась проставити свій підпис про ознайомлення.

За результатами проведення інспекційного відвідування інспекторами було виявлено допущення до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття 1 (одну) особу ОСОБА_6, яка виконувала роботу покоївки. Згідно наявного відеозапису УГО_20180726_092422 ОСОБА_6 працює покоївкою з квітня місяця. Будь яких трудових або цивільно-правових договорів, що підтверджують будь-які відносини ФОП ОСОБА_2 з ОСОБА_6, інспектору праці не надано.

У відповідності до вимог чинного законодавства відповідачем було складено акт та припис про усунення виявлених порушень.

Відповідач вказує на те, що ФОП ОСОБА_2 в акті зазначено наступне «С нарушением согласна», зауважень чи заперечень від підприємця до ГУ Держпраці не надходило.

Відповідачем було прийняте рішення про розгляд справи про накладення штрафу, повідомлення про прийняте рішення було направлено на адресу підприємця. Справу про накладення штрафу було розглянуто за присутності представника ФОП ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_7 (договір про надання правової допомоги від 20.08.2018 року). За результатами розгляду справи до позивача було винесено рішення про накладення штрафу у розмірі 111690 грн., яку отримав представник позивача.

Таким чином відповідач вважає, що ФОП ОСОБА_2 не дотримано вимог статті 24 КЗпП України в частині обов'язкового укладання трудових договорів у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту) або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що постанова Головного управління Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХС2172/503/АВ/П/ТД-ФС від 21.08.2018 року є такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням повноважень у порядку, у спосіб та з метою, з якою таке повноваження надано, у відповідності до вимог закону, а тому не підлягає скасуванню.

07.12.2018 року сторони в судове засідання прибули, розгляд справи відкладено до 19.12.2018 року.

19.12.2018 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, підтримує свої позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Вказує на те, що доказів повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу відповідач не надав, перевірка була проведена за відсутності позивача, не надано також доказів вручення направлення на перевірку та наказу про проведення інспекційного відвідування. Зазначає, що між позивачем та ОСОБА_6. 09.07.2018р. була укладена цивільно-правова угода, яка регламентується виключно цивільним законодавством.

В судове засідання 19.12.2018 року представник відповідача прибув, проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що при винесенні оскаржуваного рішення діяв у межах повноважень, а інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У своїй заяві просив суд: визнати протиправними дії головного державного інспектора Головацького Олексія Івановича Головного управління держпраці у Херсонській області під час проведення перевірки 26.07.2018 року у ФОП ОСОБА_2 і по складанню Акту №ХС 2172/503/АВ від 26.07.2018 року та припису про усунення порушень №ХС/2172/503/АВ/П від 26.07.2018 року; визнати протиправними дії першого заступника начальника Головного управління держпраці у Херсонській області - Франкевич Т.І. щодо накладення штрафу за порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_2; скасувати постанову про накладення штрафу №ХС2172/503/А13/П/ГД-ФС на ФОП ОСОБА_2 у розмірі 111690 грн. як незаконну.

Щодо заяви позивача від 19.12.2058 року в частині викладення позовних вимог у новій редакції, то суд враховує наступні норми КАС України.

Так, за змістом частин 1, 3, 7 ст. 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв'язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи. У разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

В даному разі, представником позивача подану заяву від 19.12.2018 року із порушенням строків її подання та без надання суду доказів її направлення відповідачу у справі. Таким чином, враховуючи положення ст.. 47 КАС України у суду відсутні підстави для її прийняття, а тому суд повертає заявнику заяву від 19.12.2018 року в частині викладення позовних вимог у новій редакції без розгляду.

Частиною 3 ст. 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за явкою представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позову, відзиву на позов та відповіді на відзив, заслухавши думку представника відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Суд встановив, що позивач ФОП ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності код ЄДРПОУ НОМЕР_1, місце проживання фізичної особи-підприємця: 75500, Херсонська область, Генічеський район, місто Генічеськ, провулок Суворова, буд. 21; адреса здійснення підприємницької діяльності: 75583, Херсонська область, Генічеський район, с. Генічеська Гірка, вул.. Азовська, 2. Основним видом економічної діяльності за КВЕД 55.20 діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання.

На підставі наказу Управління №752 від 20.07.2018 та направлення №1037 від 20.07.2018 головними державними інспекторами проведене інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1,2, 4-7 пункту 5 підпункту 3 «Порядку здійснення державного контролю з додержанням законодавства про працю» затв. постановою КМУ від 26.04.2017 №295, а саме на предмет додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин.

За результатами проведення інспекційного відвідування відповідач склав акт №2172/503/АВ від 26.07.2018 та видав припис про усунення виявлених порушень №2172/503/АВ/П від 26.07.2018. Згідно акту інспекційного відвідування відповідачем встановлено порушення ч.3 ст.24 КЗпП та Постанови Кабінету Міністрів України № 413 від 17.06.2015р. «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» ФОП ОСОБА_2, допущено до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття 1 (одну) особу ОСОБА_6, яка виконувала роботу покоївки. Згідно наявного відеозапису УГО_20180726_092422 ОСОБА_6 працює покоївкою з квітня місяця.

Акт інспекційного відвідування підписаний ФОП ОСОБА_2 із зазначенням «С нарушениями согласна» та отримано один примірник акту.

06.08.2018 відповідач відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, прийняв рішення №ХС2172/503/АВ щодо розгляду справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_2

06.08.2018 відповідач направив на адресу позивача виклик про розгляд справи про накладення штрафу на 21.08.2018 о 10:00 в приміщенні Головного управління Держпраці у Херсонській області, за адресою: вул. Горького, 8 (Театральна), м. Херсон, 2 поверх).

За результатами перевірки додержання законодавства про працю ФЙОП ОСОБА_2 відповідач прийняв постанову про накладення штрафу від 21.08.2018 №ХС2172/503/АВ/П/ТД-ФС, якою накладено штраф на підставі ст.. 259 КЗпП України, ст.. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затв. постановою КМУ від 17.07.2013 №509 та на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, за порушення позивачем вимог ч.3 ст.24 КЗпП України та ПКМУ №413 в розмірі 111690 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Указом Президента України від 06.04.2011 № 386/2011 затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань праці.

Відповідно до п.п.1, 2 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 386/2011 (далі - Положення №386), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України. Держпраці України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України (далі - Міністерство), іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Пунктом 7 вказаного Положення Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації ст.259 Кодексу законів про працю України та ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 26.04.2017 №295, якою, зокрема, затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295).

Відповідно до п.2 вказаного Порядку державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Пунктом 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки"); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Інспекційне відвідування або рішення інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 33 цього Порядку, підлягає повідомній реєстрації Держпраці чи її територіальним органом до початку його проведення.

Тобто, п.5 Порядку № 295 визначено чіткий перелік підстав для проведення інспекційного відвідування, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Як вбачається з наказу "Про проведення інспекційного відвідування" від 20.07.2018 р. № 752, підставою для призначення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 зазначено пп.3 п.5 Порядку № 295.

На підтвердження наявності підстав для призначення інспекційного відвідування позивача, відповідач надав звернення громадянки, що відмовилась назватись, отримане з «гарячої лінії» Головного управління Держпраці у Херсонській області наступного змісту, зокрема: у ФОП ОСОБА_2, код НОМЕР_1, адреса: Генічеський район, с. Генічеська Гірка, вул.. Азовська, 2 працівники працюють без належного оформлення трудових відносин, працівники постійно змінюються, не виплачується заробітна плата.

Згідно п.п.8, 9 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред'явити об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Цій нормі кореспондують абз.1, 2 п.14 Порядку № 295, в якому визначено, що під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення та не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі відсутності службового посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі і з наданого відповідачем примірника акту від 26.07.2018 р. № ХС 2172/503/АВ, інспекційне відвідування проведено із встановлення особи, яка була допущена до роботи без укладання трудового договору.

В матеріалах справи міститься повідомлення ФОП ОСОБА_2 до ГУ Держпраці, щодо того, що ОСОБА_6 була прийнята та оформлена на роботу 26.07.2018р., що підтверджується наданими копіями трудового договору від 27.07.2018р., наказом про прийняття на роботу від 26.07.2018р. №1-П та повідомленням про прийняття працівника на роботу від 26.07.2018р.

Згідно п.19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування (п.20 Порядку № 295).

Відповідно до п.21 Порядку № 295 якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Порядок прийняття постанов про накладення штрафних санкцій, передбачених ст.265 КЗпП України, регламентований Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до абз.4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Отже, підставою для накладення штрафів є виявлені під час перевірки суб'єкта господарювання порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, зафіксовані в акті перевірки.

Відповідно до п.27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому вказаним Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з частинами 7 та 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Суд встановлено, що згідно повідомлення ФОП ОСОБА_2 до ГУ Держпраці останньою виконано припис відповідача про усунення виявлених порушень.

Відповідно до п.28 Порядку № 295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Згідно з п.29 Порядку № 295 заходи до притягнення об'єкта відвідування до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Суд встановив, що оскаржена позивачем постанова про накладення штрафу винесена у відповідності до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, тобто за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків. З огляду на вказане, факт виконання вимог припису у встановлений термін не звільняє суб'єкта позивача від відповідальності та встановлює відповідальність у вигляді штрафу у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Щодо доводів позивача про неналежне повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу та обмеження його в праві на захист, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно з п. 7 Порядку №509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 вказаного Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Суд встановив, що виклик на розгляд справи про накладення штрафу від 06.08.2018р. надіслано (06.08.2018р.) ФОП ОСОБА_2 більш ніж за п'ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу. Позивач з'явився до ГУ Держпраці та був присутній на розгляді справи, що не заперечується сторонами.

Суд зазначає, що обов'язок відповідача повідомити суб'єкта господарювання про розгляд справи обмежується лише надісланням виклику на розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого виклику знаходяться за межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу, оскільки відносини між оператором поштового зв'язку та адресатом знаходяться поза контролем відповідача та не залежать від нього.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №809/1198/17, від 13.06.2018 у справі №820/6755/16.

Крім того, щодо доводів позивача про оформлення із працівником цивільно-правової угоди, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці дійшов висновку про порушення позивачем частини 3 статті 24 КЗпП України, а саме: допущення до роботи працівника без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника чи уповноваженого ним органу, та повідомлення ДФС, прийняття 1 працівника на роботу ОСОБА_6., яка виконувала роботу покоївки.

Як зазначає позивач у своєму позову із вказаним працівником була оформлена цивільно-правова угода від 09.07.2018р..

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

При цьому, за цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов'язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 р. у справі № 820/1432/17.

Отже, за наявності ознак, притаманних саме трудовим відносинам, укладається трудовий договір, за наявності ж ознак, притаманних цивільно-правовим відносинам, слід укладати цивільно-правовий договір.

Таким чином, аналізуючи наведені нормативно правові акти та дослідивши матеріали справи суд вважає, що в даному випадку, відносини між позивачем та фізичною особою ОСОБА_6 оформлені цивільно-правовим договором, який має ознаки трудового договору з огляду на такі обставини.

Предметом цивільно-правової угоди від 09.07.2018р. є зобов'язання виконати роботу покоївки. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду 1000 грн.

Виплата винагороди виконавцеві замовником здійснюється не пізніше 10 банківських днів після підписання Акта приймання виконаних робіт.

Суд звертає увагу, що сторонами не надано жодного акта виконаних робіт, щодо наявності вказаних актів також не зазначає позивач у позовній заяві. При цьому, зі змісту позовної заяви та доданих письмових доказів вбачається, що позивач фактично жодними доказами не підтверджує факт виконання робіт за вищевказаними договорами. Також суду не надано доказів і оплати виконаних робіт.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що постанова про накладення штрафу №ХС2172/503/АВ/П/ТД-ФС від 21.08.2018 є правомірною та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 грудня 2018 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 10.4.1