Справа № 559/2393/18
Суддя: Ралець Р. В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/2393/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря Протас Ю.В.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дубно справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса с.Рачин вул.Міська, 60 Дубенського району Рівненської області) до Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області (адреса: вул.Пекарська, 10 м.Дубно Рівненської області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 30 жовтня 2018 року інспектором Дубенського ВП ГУНП ОСОБА_2 винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №890216, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Зокрема, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення, позивач 30 довтня 2018 року о 11 год. 40 хв. по вул.. К.Мефодія керував автомобілем VOLKSWAGEN Miltivan, реєстраційной номер НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.1 «рух заборонено», а саме, заїхав з зону дії знаку. Вважає, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейським ОСОБА_3 були допущенні порушення норм матеріального та процесуального права у зв'язку із чим постанова ДПОІ8 №890216 являється незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач являється власником магазину "Париж", який розташований за адресою: вул. Кирила та Мефодія, 16 м. Дубно Рівненської області. 30 жовтня 2018 року, близько 11 години 40 хвилин, керуючи власним автомобілем VOLKSWAGEN Multivan, реєстраційний номер НОМЕР_1 для потреб магазинку підвозив товар. Під час цього рухався по вул. Данила Галицького м. Дубно зі сторони вул. Замкова і на перехресті вулиць ОСОБА_4 і Кирила та Мефодія виконав поворот праворуч. Здійснивши вказаний маневр, зупинив автомобіль поруч з магазином. В цей час до нього підійшов працівник поліції, який пояснив, що він порушив вимоги правил дорожнього руху в частині руху в зоні дії дорожнього знаку 3.1 "рух заборонено", який передбачає заборону руху будь-яких транспортних засобів в зоні дії цього знаку. Зауваження про те, що комбінація дорожніх знаків 3.1 "рух заборонено" та 5.31 "житлова зона", які були встановлені по ходу руху не передбачає заборону руху транспортних засобів, поліцейським були проігноровані. Після цього, відразу, поруч з місцем зупинки транспортного засобу поліцейський виніс постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Правилами дорожнього руху України, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, передбачено, що дорожнім знаком 3.1 "Рух заборонено" забороняється рух усіх транспортних засобів у випадках, коли: початок пішохідної зони позначено знаком 5.33 "пішохідна зона"; дорога та (або) вулиця перебуває в аварійному стані і непридатна для руху транспортних засобів; у такому випадку обов'язково додатково встановлюється знак 3.43 "небезпека". Такі дорожні знаки при в'їзді на вул. Кирила та Мефодія зі сторони вул. ОСОБА_5 на даній ділянці відсутні, а встановлені знаки 3.1 "рух заборонено" та 5.31 "житлова зона", які не забороняють рух транспортних засобів з зоні їх дії. Окрім того, на думку позивача посадовою особою Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області були допущені наступні порушення:поліцейський ОСОБА_2 незаконно розглянув справу безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, тобто на проїжджій частині догори, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справі; поліцейський ОСОБА_2 позбавив можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ч.І ст.268 КУпАП; поліцейський ОСОБА_2 порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

В судове засідання позивач не зявився, проте згідно письмової заяви його представника адвоката ОСОБА_6, останній заявлені позовні вимоги підтримав, просить суд розглядати справу без його участі та участі позивача (а.с.21-25).

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.19). Відзиву на позовну заяву не подано.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи(ч.1 ст.283 КУпАП).

З описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №890216 від 30 жовтня 2018 року, складеної відповідачем вбачається, що ОСОБА_1В, керуючи автомобілем VOLKSWAGEN Miltivan, реєстраційной номер НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.1 «рух заборонено», а саме, заїхав з зону дії знаку,за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.7).

Згідно п.п.3.1 Розділу 33 «;Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінену Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за №1306, не поширюється дія знаків 3.1,3.2, 3.21, 3.24, 3.34 на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Як вбачається з матеріалів адміністративного провадження, позивач ОСОБА_7 є власником магазину «Париж», що находиться у м. Дубно по вул. Кирила та Мефодія,18 (а.с.13-14).

Згідно пояснень позивача, останній здійснював перевезення товару до магазину «Париж» , який знаходиться у його власності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ч.5 ст.77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (статті 3,8 Конституції України, ст.8 КАС України).

Зі змісту частини 3 ст.62 Конституції України убачається, що усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених в тому числі статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення суперечить вимогам щодо об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення та призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Таким чином суд вважає, що розгляд справи інспектором Дубенського ВП ГУНП ОСОБА_2 носив формальний характер, без з»ясування вини особи в його вчиненні, а також з'ясування інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3. ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1, керуючи 30 жовтня 2018 року автомобілем НОМЕР_2 прямував до магазину, що належить йому на праві приватної власності, з метою доставки товару через зону дії знаку 3.1, при цьому згідно ПДР, дія вказаного знаку не поширюється на транспортні засоби, що належать громадянам, які працюють у цій зоні або обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні,тому суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі- скасувати.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне із таких рішень: залишає постанову без зміни; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу. За таких підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення інспектора Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_2 про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу не підлягає до задоволення.

Зважаючи ж на те, що у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса с.Рачин вул.Міська, 60 Дубенського району Рівненської області) до Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області (адреса: вул.Пекарська, 10 м.Дубно Рівненської області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково .

Постанову серії ДПО18 №890216 від 30 жовтня 2018 року винесену інспектором Дубенського ВП ГУНП ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області, протягом десяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне судове рішення складено 22.12.2018 року.

Суддя: