Справа № 826/7859/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2018 року № 826/7859/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛВОС-АГРО"

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправними дій та скасування податкової вимоги №25047-17 від 20.12.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛВОС-АГРО" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій по складанню ДПІ у Печерському районі ГУДФС у м. Києві вимоги №25047-17 від 20.12.2016 року та скасування вимоги №25047-17 від 20.12.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкова вимога прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.07.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та позов просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, причини не прибуття суду не повідомив.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція КАС України, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Таким чином, справа розглядається з урахуванням положень пункту 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Судом встановлено, що 20.12.2016 року ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві виставлена вимога №25047-17, відповідно до якої станом на 19.12.2016 року за "ОЛВОС-АГРО" рахується податковий борг в розмірі 23020,00 грн.

Наголошуючи на відсутності податкової заборгованості та не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав з позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом пп. 2.1., 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 № 576 (в редакції, чинній на час прийняття спірних рішень), податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків. Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов'язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки. Протягом строків оскарження суми грошових зобов'язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

У взаємозв'язку з наведеним, пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Судом встановлено, що 19.08.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛВОС-АГРО" подано до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2016 року, якою задекларовано суму податку на додану вартість у розмірі 111 598 грн. що підлягає сплаті до державного бюджету.

Згідно додатку 10 до податкової декларації було задекларовано суми:

- 88 578, 00 грн. за операціями із зерновими та технічними культурами;

- 23 020, 00 грн. за операціями з сільськогосподарськими товарами/послугами (крім операцій із зерновими та технічними культурами та операцій з продукцією тваринництва.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 22.08.2016 року залишок коштів на основному електронному рахунку товариства в системі електронного адміністрування ПДВ складав 210 986,64 грн.

Станом на 30.08.2016 року залишок коштів на основному електронному рахунку товариства в системі електронного адміністрування ПДВ складав 122 408,64 грн.

Станом на 31.08.2016 року залишок коштів на основному електронному рахунку товариства в системі електронного адміністрування ПДВ складав75 938,64 грн.

Станом на 17.01.2017 року залишок коштів на основному електронному рахунку товариства в системі електронного адміністрування ПДВ складав 23 022,64 грн.

Дослідивши подані документи, судом встановлено згідно витягу з системи електронного адміністрування ПДВ (рахунок 2693),що в системі електронного адміністрування позивача було достатньо коштів для сплати задекларованих зобов'язань.

Отже, залишок на рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ був достатнім для погашення зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 23 020,00 грн.

За таких обставин, відповідачем протиправно винесено податкову вимогу №25047-17 від 20.12.2016 року, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, доказів, які спростовували б доводи позивача відповідач суду не надав.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 139, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛВОС-АГРО" задовольнити повністю.

Визнати протиправними дій по складанню Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУДФС у м. Києві вимоги №25047-17 від 20.12.2016 року

Визнати протиправною та скасувати вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУДФС у м. Києві №25047-17 від 20.12.2016 року.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги).

Суддя Н.Г. Вєкуа