Справа № 480/4085/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2018 р. Справа №480/4085/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/4085/18
за позовом ОСОБА_3
до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні. У письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що законодавцем поряд із загальною процедурою приватизації громадянами земельних ділянок (частини 3-5 ст. 118 Земельного кодексу України), встановлено якусь спрощену процедуру, відповідно до частини першої та другої статті 118 ЗК України. Додатково зазначив що, ОСОБА_3, яка зацікавлена у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області відповідно до вимог частини першої та другої ст. 118 ЗК України подала заяву разом з технічною документацією. Частиною третьою ст.25 Закону України «Про землеустрій» чітко встановлено, що види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Відповідач звертає увагу суду, що додана ОСОБА_3 до заяви технічна документація не відповідає вимогам ст.25 Закону України «Про землеустрій», а саме, у частині другій ст. 25 Закону України «Про землеустрій» не передбачено такий вид технічної документації із землеустрою як, «технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку». З огляду на викладене, твердження позивача, що Головне управління Держгеокадастру у Сумській області з невідомих причин не розглянуло заяву ОСОБА_3 про надання земельної ділянки № 151 у Садівничому товаристві «Садівник» за спрощеною процедурою, є безпідставними та необґрунтованими.
Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 2007 року ОСОБА_3 користується земельною ділянкою № 151 в Садівничому товаристві «Садівник», що підтверджується членською книжкою № 151 (а.с. 17-18).
Листом від 20.08.2018 № 35-18-0.6-74/60-18 Головне управління Держгеокадастру у Сумський області повідомило позивача, що ст. 25 Закону України "Про землеустрій" визначені види документації із землеустрою, однак виду документації вказаної у заяві позивача, не передбачено законодавством України. Також, зазначено, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, встановлений статтею 118 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу (а.с. 9-11).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
На підставі пунктів 1 та 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.
Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Тобто, рішення щодо приватизації земельної ділянки, яка перебуває у користуванні громадянина приймається органом, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам.
У даному випадку таким органом є Головне управління Держгеокадастру у Сумській області.
Так, розглянувши заяву позивача про надання земельної ділянки у власність, листом від 20.08.2018 № 35-18-0.6-74/60-18 Головне управління Держгеокадастру у Сумський області повідомило позивача, що ст. 25 Закону України "Про землеустрій" визначені види документації із землеустрою, однак виду документації вказаної у заяві позивача, не передбачено законодавством України. (а.с. 9-11).
Проте, суд не бере до уваги вказаний аргумент відповідача, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 Земельного кодексу України (в редакції від 07.05.2011) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.
З метою забезпечення проведення державної реєстрації земельних ділянок у період до законодавчого врегулювання питань щодо ведення державного земельного кадастру Кабінетом Міністрів України видано постанову від 18 серпня 2010 року № 749 «Про затвердження Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці».
Відповідно до п. 1 цей Тимчасовий порядок визначав процедуру присвоєння кадастрового номера земельній ділянці та внесення відповідних даних до державного реєстру земель.
Зазначеним порядком передбачено 2 процедури:
1. Визначення та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці
2. Визначення та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, переданій у власність (користування) без проведення її державної реєстрації
Відповідно до п. 10 Тимчасового порядку для визначення кадастрового номера земельної ділянки розробник документації із землеустрою подає до територіального органу Держкомзему за місцезнаходженням земельної ділянки:
- заяву про визначення кадастрового номера земельної ділянки;
- документацію із землеустрою, зокрема документи, зазначені в підпунктах 4 і 5 пункту 9 цього Тимчасового порядку; (4) відомості про обробку теодолітного ходу та визначення координат поворотних точок меж земельної ділянки; 5) план меж земельної ділянки або кадастрового плану земельної ділянки, складеного за результатами кадастрової зйомки);
- файл обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл).
Посадова особа територіального органу Держкомзему присвоює зазначеній заяві та документації із землеустрою обліковий номер.
Відповідно до п. 12 Тимчасового порядку Територіальний орган Держкомзему перевіряє протягом трьох робочих днів відповідність меж земельної ділянки даним чергового кадастрового плану та:
1) у разі відповідності меж земельної ділянки даним чергового кадастрового плану:
визначає кадастровий номер земельної ділянки з дотриманням вимог пунктів 8 і 9 цього Тимчасового порядку та вносить до обмінного файла відомості про кадастровий номер земельної ділянки;
робить на титульному аркуші документації із землеустрою, плані меж або кадастровому плані земельної ділянки, відомостях про обробку теодолітного ходу та визначення координат поворотних точок меж земельної ділянки позначку, в якій зазначаються кадастровий номер, дата його визначення, прізвище та ініціали посадової особи, що зробила цю позначку, і ставиться її підпис. Виправлення у такій позначці не допускаються. Визначений та зазначений на даних документах кадастровий номер земельної ділянки не вважається присвоєним;
подає до державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" (далі - Центр кадастру) документацію із землеустрою та обмінний файл згідно з актом приймання-передачі;
2) у разі невідповідності меж земельної ділянки даним чергового кадастрового плану повертає розробникові документації із землеустрою таку документацію та обмінний файл для доопрацювання протягом п'яти робочих днів з урахуванням зауважень, зазначених у протоколі проведення перевірки та викопіюванні з чергового кадастрового плану, і проведення повторної перевірки.
Форма протоколу проведення перевірки та порядок його складення затверджуються Держкомземом.
Відповідно до п. 13 Тимчасового порядку Центр кадастру проводить протягом п'яти робочих днів з дня надходження документації із землеустрою та обмінного файла: 1) перевірку такої документації та обмінного файла щодо: відповідності вимогам, установленим до структури кадастрового номера земельної ділянки; відповідності структурних елементів кадастрового номера земельної ділянки індексній кадастровій карті; відсутності дублювання кадастрового номера земельної ділянки; 2) процедуру приймання обмінного файла.
Відповідно до п. 14 Тимчасового порядку Центр кадастру в разі прийняття за результатами проведення перевірки документації із землеустрою та обмінного файла і процедури приймання обмінного файла: 1) позитивного висновку - вносить відповідні відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), подає до територіального органу Держкомзему документацію із землеустрою з позначкою про приймання обмінного файла згідно з актом приймання-передачі та готує з використанням даних автоматизованої системи Поземельну книгу; 2) негативного висновку - подає до територіального органу Держкомзему документацію із землеустрою та обмінний файл згідно з актом приймання-передачі для доопрацювання протягом п'яти робочих днів з урахуванням зауважень, зазначених у протоколі проведення перевірки та викопіюванні з чергового кадастрового плану, і проведення повторної перевірки.
Територіальний орган Держкомзему залучає у разі потреби розробника документації із землеустрою для доопрацювання такої документації та обмінного файла.
Судом встановлено, що у 2008 році Сумським філіалом інституту землеустрою розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки садівничого кооператива «Садівник». У зазначеній документації визначені всі земельні ділянки, які знаходяться на території кооператива (а.с. 73).
Суд зауважує, що у зв'язку із тим, що земельна ділянка, якою користується позивач, визначена в натурі, відсутня потреба у замовленні, розробці, погодженні, експертизі, затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як це передбачено частинами 3-5 ст. 118 ЗК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України рішення органів виконавчої влади щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України саме відповідачу належать повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність громадянам для всіх потреб, в тому числі і для індивідуального садівництва, як у даному випадку.
Відповідно до ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області не надано позивачу земельну ділянку у власність для ведення особистого селянського господарства, при цьому, відповідач посилається на підстави, не передбачені Земельним кодексом України чи іншими законодавчими актами.
Суд зауважує, що відповідач зобовязаний або надати земельну ділянку у власність, або відмовити у її наданні, але на законних підставах.
Однак, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області не розглянуло заяву ОСОБА_3 про надання земельної ділянки у власність та не прийняло обґрунтованого рішення відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.
Отже, лист відповідача від 20.08.2018 № 35-18-0.6-74/60-18 не є рішенням субєкта владних повноважень в розумінні ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.
Водночас, відповідь, викладена у листі відповідача від 20.08.2018 № 35-18-0.6-74/60-18, є бездіяльністю, оскільки вищезазначеними нормами права не закріплено за суб'єктом владних повноважень права утримуватись від прийняття відповідного рішення за результатом розгляду питання про надання у власність земельної ділянки.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.
Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені ЗК України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області прийняти відповідне рішення.
Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до субєктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
Згідно із пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 ч. 4 ст. 245 КАС України).
Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області судові витрати в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 27.12.2018.