Справа № 163/1073/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3980/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року у справі № 163/1073/18 (рішення ухвалено в м. Любомль, головуючий суддя С.С. Чишій) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 08.06.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №2160/20500/18 від 30.05.2018 відносно нього за ст. 485 МК України правопорушення, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено. Постанову начальника Волинської митниці ДФС Кривіцького Віктора Броніславовича від 30.05.2018 в справі про порушення митних правил №2160/20500/18 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ст.485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 180828,18 гривень, визнано протиправною і скасовано. Провадження в справі про порушення митних правил №2160/20500/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України. У задоволенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Волинська митниця ДФС України оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що на момент митного оформлення товару, громадянином ОСОБА_2, митним брокером (агентом з митного оформлення) ПП «CIA-БРОК» сертифікат з перевезення товару EUR.1 або «декларація інвойс» до митного оформлення не були надані. Таким чином, позивач, під час митного оформлення товару «Добрива мінеральні для використання в сільському господарстві: Yara Liva CALCINIT», артикул PA341G4AL, розфасовано в 48 мішків по 25 кг. Вага нетто -12000 кг. Виробник: YARA SUOMI OY. TM:YaraMila» за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205020/2018/004424, вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме антидемпінгового мита в сумі 60 276, 06 грн, шляхом не надання до митного оформлення Сертифіката «Про походження товару» або документа «декларація-інвойс». Відповідно до ч. 1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Відтак, апелянт вважає, що посадові особи Волинської митниці ДФС при винесенні постанови від 30.05.2018 у справі про порушення митних правил №2160/20500/18, діяли у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

У судовому засіданні представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, представника позивача перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 29.03.2018 посадовою особою митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС здійснено митне оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205020/2018/004424 товару «Добрива мінеральні для використання в сільському господарстві: Yara Liva CALCINIT», виробник: YARA SUOMI OY. TM: Yara Mila, який відповідно до рахунку-фактури (invoice) від 26.03.2018 №GEE слідував з компанії ЗАТ «БПА»(Республіка Литва) в адресу ТОВ «Агро Експерт Інтернешнл» (Україна).

Оформлення митної декларації та подання її разом з товаросупровідними документами до митного контролю і оформлення здійснено митним брокером (агентом з митного оформлення) ПП «СІА-БРОК» позивачем ОСОБА_2

У графі 33 декларації товар задекларовано за кодом 31026000 УКТЗЕД, у графі 34 код країни походження зазначено «NO», у графі 42 - ціною товару вказано 3960,00 доларів США, у графі 47 нараховано 5846,14 гривень ввізного мита та 24553,80 гривень податку на додану вартість.

Після митного оформлення та сплати митних платежів товар випущено у вільний обіг.

02.04.2018 на Волинську митницю ДФС надійшов лист Державної фіскальної служби України від 30.03.2018 про те, що у зв'язку з набранням з 28.03.2018 чинності рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 26.03.2018 №АД-383/2018/4411-05 «Про зміну антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну нітрату амонію (аміачної селітри) походженням з Російської Федерації», 28-29 березня 2018 року за результатами моніторингу електронних копій митних декларацій виявлено МД від 29.03.2018 №UA205020/2018/004424, у графі 44 якої наявна інформація щодо документу про походження товару (7012 - GEE від 26.03.2018), але у ньому відсутня декларація інвойс, складена експортером на інвойсі, що ставить під сумнів правомірність митного оформлення товару без сплати антидемпінгового мита.

У зв'язку із цим з посиланням на ст. 485 МК України Волинську митницю ДФС зобов'язано провести перевірку цієї митної декларації та в разі необхідності забезпечити внесення змін шляхом оформлення аркушу коригування у встановленому порядку.

04.04.2018 декларантом ОСОБА_2 на Волинську митницю ДФС подано заяву про надання дозволу на внесення змін до митної декларації у графи 44, 47, в частині доповнення даних про нарахування антидемпінгового мита, зміни розміру ПДВ та коду документу, що підтверджує країну походження товару з 7012 на 0862. Як зазначено в заяві, внесення змін зумовлено затримкою сертифіката при відправленні поштою та технічною помилкою при внесенні класифікатора. До заяви додано оригінал сертифікату походження FІ-Е0254117 від 26.03.2018.

Із картки походження від 04.04.2018 видно, що внесення змін до декларації погоджено керівником митного поста «Ягодин», іншими структурними підрозділами митниці, окрім керівника Управління протидії митним правопорушенням Волинської митниці.

05.04.2018 директором ТОВ «Агро Експерт Інтернешнл» на митницю подано заяву про надання дозволу на проведення доплати митних платежів в сумі 60276,06 гривень та штрафу в сумі 1808,28 гривень.

Після ненадання Управлінням протидії митним правопорушенням погодження на внесення змін до митної декларації головний державний інспектор відділу оперативного реагування даного управління Католик О.В. дійшов висновку про наявність в діях позивача ознак порушення митних правил та 26.04.2018 склав протокол за ознаками ст. 485 МК України.

30.05.2018 начальник Волинської митниці ДФС за результатами розгляду справи виніс постанову №2160/20500/18, якою ОСОБА_2 визнав винним у вчиненні передбаченого ст.485 МК України правопорушення та наклав стягнення у вигляді 180828,18 гривень штрафу за те, що останній як митний брокер під час митного оформлення товару за митною декларацією №UA205020/2018/004424 вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме антидемпінгового мита в сумі 60276,06 гривень, шляхом ненадання до митного оформлення Сертифіката «Про походження товару» або документа «декларація-інвойс».

Вважаючи оскаржувану постанову незаконною та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що достатніх доказів вини і мети в діях позивача не зібрано, а прийняте відповідачем рішення про його винуватість у вчиненні порушення митних правил ґрунтується виключно на припущеннях, яке жодним належним та достатнім доказом не підтверджено, а відтак є протиправним і підлягає скасуванню.

При цьому, вказав, що доказів того, що під час митного оформлення інспектором митниці від позивача, окрім рахунку-фактури (invoice), вимагались інші підтверджуючі походження товару документи, відповідачем не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного Кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Приписами статті 248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів та зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об'єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).

Згідно із рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 26.03.2018 №АД-383/2018/4411-05, яке набуло чинності 28.03.2018, об'єктами антидемпінгових заходів є визначені тверді добрива та інші мінеральні або хімічні, азотні продукти, у яких сумарна масова частка нітратного і амонійного азоту у перерахунку на азот у сухій речовині складає не менше як 28 мас.%, незалежно від їх цільового використання, які класифікуються згідно з УКТЗЕД у товарних позиціях 3102 та 3105. Розмір ставки антидемпінгового мита для експортера ПАТ «Дорогобуж» встановлена на рівні 29,25%, для інших експортерів та загалом для Російської Федерації - 42,96%.

Згідно митної декларації, товар задекларовано позивачем за кодом 3102 60 00 00 згідно УКТЗЕД, що відповідно до Закону України від 19.09.2013 № 584-VII «Митний тариф України» являє собою «подвійні солі та суміші нітрату кальцію і нітрату амонію».

Згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Міністерством фінансів України від 30.05.2012 №651, у графі 34 зазначається відповідно до класифікації країн світу літерний код альфа-2 країни походження товару, описаного в графі 31 МД і класифікованого згідно з УКТ ЗЕД у графі 33 МД.

Відповідно до Статистичної класифікації країн світу, затвердженої наказом Державної служби статистики України від 30.12.2013 №426, за абетковим покажчиком країни світу Альфа-2 під кодом «NO» значиться країна Норвегія.

Згідно із п.3, п.4 ч.1 ст.266 МК України декларант зобов'язаний: надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Частиною 1 статті 43 МК України визначено, що документами, які підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Згідно ч. 6 ст. 43 МК України декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв'язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Як видно з матеріалів справи позивач подав до митного оформлення рахунок-фактуру (invoice) №GEE, який містить у собі текст англійською мовою «Country of Origin Norway», яку останній відобразив у митній декларації за кодом «7012», який згідно із наказом Міністерства фінансів від 20.09.2012 №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» передбачає «Декларацію-інвойс, складену уповноваженим (схваленим) експортером».

Так, декларація інвойс або декларація про походження - це декларація про преференційне походження товару з України, оформлена підприємством-експортером на інвойсі, накладній чи будь-якому іншому комерційному документі, за винятком транспортних документів, складених перевізниками, який описує відповідний товар з достатньою для його ідентифікації деталізацією, форму та текст якої наведено у додатках до угод.

Уповноважений (схвалений) експортер - підприємство-експортер, юридична особа, зареєстрована в Україні, за винятком митного брокера, яка здійснює постійні відправлення товарів на умовах угод та має право самостійно оформлювати декларацію незалежно від вартості товару та відповідає вимогам цього Порядку.

Суд першої інстанції вірно вказав, що вищевказаним вимогам подана позивачем рахунок-фактура (invoice) не відповідає, оскільки містить лише саму назву країни походження товару без зазначення ідентифікаційного опису, необхідного для віднесення товару до категорії застосування антидемпінгових заходів.

Оцінка позивачем рахунку-фактури (invoice), як декларація про походження товару є помилковою, проте не свідчить про умисність його дій, так як вимагає цього диспозиція статті 485 МК України.

Разом з тим, частиною 1 статті 44 МК України визначено, що для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

Згідно із ч. 3 ст. 48 МК України у разі неможливості достовірно встановити країну походження товарів, щодо яких застосовуються особливі види мита (антидемпінгове, компенсаційне, спеціальне або додатковий імпортний збір), такі товари випускаються у вільний обіг на митній території України за умови сплати особливих видів мита.

Відповідно до ч. 5 ст. 264 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (ч.6. ст.264 МК України).

У випадках, коли з причин, визнаних органом доходів і зборів обґрунтованими, окремі документи, визначені цим Кодексом, не можуть бути представлені разом з митною декларацією, дозволяється подання таких документів протягом часу, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.7 ст.264 МК України).

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що доказів того, що під час митного оформлення інспектором митниці від позивача, окрім рахунку-фактури (invoice), вимагались інші підтверджуючі походження товару документи, відповідачем не надано.

Відповідно до статті 485 МК України встановлено відповідальність за 1) заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або 2) надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або 3) несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або 4) інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Тобто з даної статті випливає, що склад даного правопорушення передбачає, з-поміж іншого, те, що особа діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Відповідачем не заперечується того, що країна походження товару - Норвегія, а не Російська Федерація, тобто у вантажно-митній декларації та інвойсі позивач вірно вказав країну походження товару.

Помилка в оцінці інвойса позивачем як належного документа походження товару, на переконання колегії суддів, не свідчать про їх умисність та наявність мети щодо ухилення від сплати антидемпінгового мита.

Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Доказів щодо наявності умисної мети в діях позивача відповідачем не доведено та судом не здобуто.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обгрунтованості даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 05 листопада 2018 року у справі № 163/1073/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук