Справа № 520/10103/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2018 р. № 520/10103/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (61099, АДРЕСА_1, податковий номер - НОМЕР_1) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (61060, м. Харків,пр. Льва Ландау, 48, ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, в якому просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 13 березня 2014 року про призначення ОСОБА_1 одноразової компенсації в сумі 7856 (сім тисяч вісімсот пятдесят шість) грн., як члену сімї, який втратив годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, в порядку та на умовах ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що при призначенні позивачу одноразової компенсації у розмірі 7856 грн. у березні 2014 року посадовими особами Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради не повідомлено про те, що ОСОБА_1 має одночасне право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей", яка перевищує суму одноразової грошової компенсації, що призначена ОСОБА_1 рішенням відповідача від 13.03.2014 року. Вказане рішення відповідача, на даний час, є перешкодою для отримання позивачкою одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей", про яку їй не було відомо під час звернення з заявою до відповідача.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що у відповідача відсутній встановлений чинним законодавством обов`язок роз`яснювати про можливість отримання державної допомоги або виплати, яка взагалі здійснюється іншим органом державної влади, також вказав, що позивачка в добровільному порядку звернулася до відповідача з заявою про призначення вказаної допомоги, та надала всі необхідні документи, на підставі яких і було прийняте спірне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 має статус вдови померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда 2 групи, смерть якого повязана з Чорнобильською катастрофою ОСОБА_2, відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що свідчить посвідчення № 505156 (с), видане Харківською обласною державною адміністрацією від 10.03.2014.

Висновком Військово-лікарської комісії Північного регіону Міністерства оборони України (протокол №48 від 12 березня 2014 року) встановлено, що смерть старшини у відставці ОСОБА_2 настала внаслідок захворювання: атеросклеротична хвороба серця», повязаного із виконанням ним обовязків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

13 березня 2014 року Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської було постановлено рішення про призначення позивачці одноразової компенсації в сумі 7856 грн., як члену сімї, який втратив годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, в порядку та на умовах ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У листі від 01 листопада 2018 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради у відповідь на звернення позивачки про неповідомлення про можливість отримання компенсації у більшому розмірі зауважив, що у відповідача відсутній встановлений чинним законодавством обов`язок роз`яснювати про можливість отримання державної допомоги або виплати, яка взагалі здійснюється іншим органом державної влади.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в редакції, що діяла на час звернення позивачки до відповідача з відповідною заявою, встановлено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.07р. № 649 "Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, установлено такі розміри виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою - 7586 гривень.

Виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 № 1146 Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 22.02.2012р. № 96 затверджено форму Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг.

Відповідно до п. 4.1.25 Положення про Управління, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 № 7/15 (із змінами), відповідач бере участь, у межах наданих повноважень, у зборі та підготовці документів щодо встановлення статусу осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформленні та видачі відповідних документів про право на пільги, організовує надання пільг і здійснює призначення допомог та компенсацій цим громадянам відповідно до законодавства України в межах своїх повноважень.

Судом встановлено, що 12.03.2014 позивачкою подано до відповідача заяву, відповідного зразку, про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, в якій вона просила призначити одноразову компенсацію сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, що передбачена ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.67)

На підставі наданої заяви, рішенням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 13.03.2014 позивачці призначено одноразову компенсацію у розмірі 7586 грн. (а.с.69)

Відповідачем вказане рішення від 13.03.2014 направлено до Центру для проведення відповідної виплати, оскільки відповідач здійснює виключно призначення компенсацій і допомог, а нарахування та виплату коштів проводить Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації. Вказана виплата отримана позивачкою.

Суд зазначає, що призначення та виплату одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 р. № 1146 Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Отже, позивачка самостійно звернулась до відповідача з відповідною заявою та необхідними документами, в якій сама вказала вид компенсаційної виплати, за якою зверталася. На підставі вказаної заяви, відповідно до законодавства, відповідач повинен був прийняти рішення про призначення одноразової компенсації, що ним і було зроблено. Обов'язок відповідача, роз'яснювати, особі, яка звернулася за призначенням відповідної виплати, про можливість отримання іншої державної допомоги або виплати, на яку в даному випадку претендує позивачка, та призначення якої здійснюється Міністерством оборони України, діючим законодавством не передбачено.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем, при прийнятті рішення від 13.03.2014р. про призначення одноразової компенсації ОСОБА_1 не було порушено прав позивачки, отже вказане рішення є таким, що скасуванню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, у контексті з положеннями частини 1 статті 5 та статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи те, що позивачем не доведено ані факту порушення його прав відповідачами, а судом не встановлено факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (61099, АДРЕСА_2, податковий номер - НОМЕР_1) до Управління праці і соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (61060, м.Харків,пр. Льва Ландау, 48, ) про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.