Справа № 500/2149/18
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2149/18

24 грудня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Осташа А. В. за участю секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрій" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 17.10.2018 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії службової особи відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України старшого державного виконавця Сіренка Сергія Володимировича. в межах виконавчого провадження №55583162 по відношенню до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрій", які виразились у направленні запиту державного виконавця №55583162/20.1-4/23 від 03.-09.2018.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, вчиняючи виконавчі дії щодо витребування у позивача інформації стосовно іншого боржника, діяв протиправно, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язку особи, яка не є стороною виконавчого провадження та не є особою, яка залучалася до проведення виконавчих дій, надавати таку інформацію. На думку позивача, запитування державним виконавцем від посадових осіб позивача інформації та документів про дебіторську заборгованість боржника, її розмір та причини виникнення не передбачено законом. Також позивач вважає, що такий запит державного виконавця містить ознаки незаконного втручання органів державної влади у господарські відносини позивача з ПАТ "Компанія Райз", яка і є боржником у виконавчому провадженні.

Крім того, позивач вважає, що державний виконавець в порушення вимог передбачених ч.5 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження", не мав права вчиняти виконавчі дії ( подавати запит) на території, що відмінна від міста Київ.

Ухвалою суду від 19.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду на 07.11.2018.

Від первинного відповідача 29.10.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому містилось клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та на стороні відповідача.

05.11.2018 від представника компанії "NIBULON S.A." на адресу суду поступилдо клопотання про вступ у справу як третьої особи без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 12.11.2018 залучено до участі у справі як третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "Компанія Райз" та третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - компанію "NIBULON S.A.".

Компанія "NIBULON S.A." 16.11.2018 електронною поштою, а 26.11.2108 звичайною поштою направила на адресу суду письмові пояснення у справі.

27.11.2018 позивач подав заяву про заміну на належного відповідача.

Ухвалою суду від 27.11.2018 замінено відповідача у справі - службову особу відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України старшого державного виконавця Сіренка Сергія Володимировича на належного відповідача - Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

06.12.2018 від належного відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 як представник відповідача зазначив, що відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

З врахуванням викладеного, відповідач вважає, що запит на адресу позивача державним виконавцем направлено правомірно та в межах наданих йому повноважень, при цьому не порушено прав позивача, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Компанія "NIBULON S.A." у свої поясненнях також просила відмовити в задоволенні позову. Свою позицію аргументувала тим, що дія положень п.3 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" поширюється на позивача незважаючи навіть на те, що позивач не належить до сторін або інших учасників виконавчого провадження. Крім того, зазначили, що позивач не зазначив в позові яке саме його право та законний інтерес було порушено оспорюваними діями державного виконавця і в чому конкретно полягає порушення таких прав та законних інтересів з боку державного виконавця.

Третя особа без заявлення самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 "Компанія Райз" незважаючи на належне повідомлення про день та час слухання справи, явку повноважного представника в судові засідання не забезпечила, пояснень з приводу позову не подала.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні доводи представника позивача, проаналізувавши відзив на позов та пояснення свідків третьої особи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 28.12.2017 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про визнання та на надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами про стягнення з ОСОБА_3 "Компанія РАЙЗ" на користь компанії "NIBULON S.A." боргу в сумі 17536000 дол. США (а.с. 24).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 від 22.01.2018 відкрито виконавче провадження (а.с. 25).

Державним виконавцем вживались заходи з метою виявлення майна та коштів, що належать боржнику, в ході яких встановлено наявність дебіторської заборгованості. Однак, від органів ДФС не надійшло інформації стосовно суб'єктного складу боржників, не надана така інформація і боржником (а.с. 26-39).

03.09.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ОСОБА_2 направлено запит № 55583162/20.1-4/23 ряду суб'єктів, у тому числі і на адресу позивача. У запиті державний виконавець вимагав протягом трьох робочих днів з дня отримання запиту надати до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відомості про належне Приватному акціонерному товариству «Компанія Райз» (попереднє найменування - Публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз» () майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які позивач повинен передати Приватному акціонерному товариству «Компанія «Райз»; протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту подати до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Приватному акціонерному товариству «Компанія «Райз» письмові пояснення щодо підстав і строків її виникнення та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів (а.с.48-58).

Вважаючи протиправними дії старшого державного виконавця Сіренка С.В. щодо направлення запиту, с/г ТОВ «Аграрій» звернулось до суду з цим позовом про визнання протиправними дій останнього щодо вимоги надання інформації, викладеної у запиті № 55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні норми права.

Згідно з ст.1 Закону України № 1403-VIII від 02.06.2016 «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Як встановлено частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до вимог ч.1 ст.18 зазначеного Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини 3 статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Приписами ст.10 вказаного Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.11 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі по тексту - Інструкція № 512/5), запит виконавця є письмовим документом, який є обов'язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Таким чином, запит державного виконавця не є виконавчою дією або заходом примусового виконання рішення, а тому відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказаний запит, діяв з метою розшуку майна боржника на виконання вимог ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст.53 цього Закону передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку.

Отже, державний виконавець вправі звертатися до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на відповідний запит отримати у таких осіб необхідні відомості про майно боржника.

З матеріалів справи видно, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м.Києва № 759/16206/14-ц від 28.12.2017 про визнання та надання згоди на виконання рішення апеляційної колегії Арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA № 4323А(і) від 23.05.2014 про стягнення заборгованості в розмірі 17536000 доларів США з ПАТ «Компанія «Райз» (боржник) на користь «NIBULON S.A.» (стягувач) (а.с.24).

При цьому, суд зазначає, що незважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Оскільки предметом запиту відповідача було витребування інформації про наявне у позивача майно, належне ОСОБА_3 «Компанія «Райз», а також про майно або кошти, які позивач повинен був передати ОСОБА_3 «Компанія «Райз» (яка є боржником у виконавчому провадженні № 55583162), державний виконавець мав право надіслати позивачу запит № 55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018 та витребувати у останнього відповідні відомості згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, такі дії відповідача не можна розцінювати як вчинення примусових виконавчих дій.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що відповідач не мав права витребувати від нього інформацію щодо майна, належного ОСОБА_3 «Компанія «Райз», яке перебуває у с/г ТОВ «Аграрій», та дебіторської заборгованості перед ОСОБА_3 «Компанія «Райз» оскільки, як вже зазначалось, норми п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» надають державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень. Відповідач вимагав надати інформацію виключно про майно та кошти, належні ОСОБА_3 «Компанія «Райз», та заборгованість лише перед ПАТ «Компанія «Райз», що виключає втручання у господарську діяльність позивача.

Щодо доводів позивача про те, що державний виконавець вправі отримати доступ до інформації про боржника, його майно, доходи та кошти з державних баз та реєстрів - самостійно, або шляхом звернення до органів Державної фіскальної служби, а не у позивача по справі, який не є учасником виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

До створення умов для безпосереднього доступу державних виконавців, приватних виконавців до державних баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційну інформацію, органи виконавчої влади, що забезпечують ведення таких баз даних та реєстрів, подають відповідну інформацію на письмові запити державних виконавців, приватних виконавців, що надходять у зв'язку з виконавчим провадженням, у триденний строк з дня надходження запиту (п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено порядок виявлення дебіторської заборгованості боржника - юридичної особи, виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобов'язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Як вбачається з матеріалів справи, направленню оспорюваного запиту передувало звернення державного виконавця із запитом від 23.01.2018 до Офісу великих платників податків ДФС України щодо надання інформації про наявність і розмір дебіторської заборгованості боржника ПРАТ «Компанія «Райз» в розрізі платників податків-дебіторів, станом на дату отримання запиту (а.с.26-27).

Листом від 07.03.2018 Офісом ВПП ДФС повідомлено відповідача про відсутність запитуваної інформації (а.с.37).

13.07.2018 державним виконавцем було направлено вимоги на адресу Державної фіскальної служби України та Офісу ВПП ДФС України щодо надання витягу з Єдиного реєстру податкових накладних про видані та отримані ОСОБА_3 «Компанія «Райз» податкові накладні протягом 2014-2018 років (а.с.34-35).

Листом від 17.07.2018 ДФС України повідомлено відповідача про декларування платником ОСОБА_3 «Компанія «Райз» дебіторської заборгованості за результатами фінансово-господарської діяльності 1 кварталу 2018 року, однак, не надано найменувань боржників ОСОБА_3 «Компанія «Райз» (а.с.38).

Листом від 20.07.2018 Офісом ВПП ДФС України надано відповідачеві запитуваний витяг з ЄРПН щодо ОСОБА_3 «Компанія «Райз» (а.с.39).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідачем було вчинено дії, передбачені ч.5 ст.18, ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», та в межах спірних відносин дотримано процедуру отримання відомостей про майно, доходи та дебіторську заборгованість боржника ОСОБА_3 «Компанія «Райз».

Поряд з цим, як зазначалось вище, позивач в силу п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» не звільнений від обов'язку надання зазначених вище відомостей на запит державного виконавця, навіть не маючи статусу учасника виконавчого провадження.

З приводу тверджень позивача про порушення відповідачем територіальної юрисдикції при надісланні останнім запиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. ОСОБА_3 вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Пунктом 4 розділу І Інструкції № 512/5 передбачено, що відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими, зокрема, сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Крім того, з положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вбачається, що він є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України, тобто центрального органу влади, компетенція якого поширюється на всю територію України.

За таких обставин, слід дійти висновку, що Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наділений повноваженнями щодо надіслання запитів, пов'язаних з виконанням рішень, за якими сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті, компетенція відповідача в даному випадку не має територіальних обмежень та розповсюджується на всю територію України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 щодо направлення вимоги про надання інформації від с/г ТОВ «Аграрій», викладеної у запиті № 55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про не обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності вчиених дій.

Судові витрати понесені позивачем відповідно до вимог ст.139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрій" до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій службової особи відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України старшого державного виконавця Сіренка Сергія Володимировича. в межах виконавчого провадження №55583162 по відношенню до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрій", які виразились у направленні запиту державного виконавця №55583162/20.1-4/23 від 03.-09.2018, - відмовити.

Реквізити сторін: позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрій" : 47001, Тернопільська область, м. Кременець, вул. 107 Кременецької дивізії, 1, ;

відповідач - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: 01001, м.Київ, вул. Архітектора Городецького, 13, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.