Справа № 823/1790/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1790/18 Головуючий у 1 інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання протиправним та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_5 звернулася до суду з адміністративним позовом до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Червонослобідської сільської ради № 48-17 від 29.04.2015 року про затвердження протоколу узгоджувальної комісії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що, відповідно до рішення Апеляційного суду Черкаської обасті від 04.03.2013 року у справі № 2320/2323/12, вона набула право користування користування ? частини земельної ділянки площею 0,16 га. по АДРЕСА_1.

19 листопада 2018 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_7 надійшли письмові пояснення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 04 березня 2013 року у справі № 22ц-793/817/2013 виділено, зокрема, ОСОБА_5 в користування житловий будинок літ. "Б-1" , прибудова літ. "б2", сарай літ. "б1", погріб літ. "Д", хвіртка "1, частина огорожі №2, частина огорожі №3, частина свердловини №4. В спільному користуванні залишено свердловину та проїзд.

Також, виділено ОСОБА_5 в користування земельну ділянку площею 848 кв.м., в тому числі, 53 кв.м в спільному користуванні, а 795 кв.м в окреме користування. Земельна ділянка в спільному користуванні співвласників 106 кв.м. (106/2=53).

26 листопада 2013 року Червонослобідська сільська рада прийняла рішення № 37-22, відповідно до якого, зокрема, надано дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію) на виготовлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадян для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_5, яка мешкає в АДРЕСА_2,0848 га у спільну сумісну власність з ОСОБА_9, по АДРЕСА_1, в зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, на підставі рішення Апеляційного суду Черкаської області від 04.03.2013 року у справі № 22ц-793/817/2013.

27 листопада 2014 року відповідач прийняв рішення № 44-13, відповідно до якого, зокрема, гр. ОСОБА_8, який зареєстрований в АДРЕСА_1 надано дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію), виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,03га за адресою: АДРЕСА_3).

29 квітня 2015 року сільська рада прийняла рішення № 48-17, яким затверджено протокол узгоджувальної комісії по обстеженню земельної ділянки площею 0,0256га по АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_8, враховуючи пропозиції голови комісії та її членів, без підпису суміжних користувачів ОСОБА_7 від літери А до Б, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 від літери Г до А, в зв'язку з тим, що їх відмова в підписанні акту погодження меж землекористування є безпідставною.

21 серпня 2015 року відповідач прийняв рішення № 51-19 про затвердження проектів відведення земельних ділянок громадян, відповідно до якого, зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_8 площею 0,0256 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок сільськогосподарських земель (рілля) в адмінмежах Червонослобідської сільської ради в межах населеного пункту АДРЕСА_3 Черкаського району Черкаської області, розроблений ФОП ОСОБА_10

Також, надано гр. ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який зареєстрований в АДРЕСА_1 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0256 га, в тому числі: ріллі-0,0256 га за адресою: АДРЕСА_3.

Позивач, вважаючи рішення відповідача про затвердження протоколу узгоджувальної комісії по обстеженню земельної ділянки протиправним, звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК, у редакції чинній на момент прийняття спірного рішення), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

В силу ст. 16 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною першою статті 128 Земельного кодексу України визначено порядок набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частинами 1, 2 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

В силу частини 1 статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР у редакції чинній на момент прийняття спірного рішення), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Як зазначалося, 27 листопада 2014 року Червонослобідська сільська рада Черкаського району Черкаської області прийняла рішення № 44-13, відповідно до якого, зокрема, гр. ОСОБА_8 надано дозвіл замовити в організації, яка має дозвіл (ліцензію), виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,03 га. за адресою: АДРЕСА_3).

29 квітня 2015 року відповідач прийняв оскаржуване рішення № 48-17, яким затверджено протокол узгоджувальної комісії по обстеженню земельної ділянки площею 0,0256 га. по АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_8, враховуючи пропозиції голови комісії та її членів, без підпису суміжних користувачів ОСОБА_7 від літери А до Б, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 від літери Г до А, в зв'язку з тим, що їх відмова в підписанні акту погодження меж землекористування є безпідставною.

Пізніше, відповідач прийняв рішення № 51-19 від 21 серпня 2015 року, відповідно до якого, зокрема, затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_8 площею 0,0256 га. для ведення особистого селянського господарства за рахунок сільськогосподарських земель (рілля) в адмінмежах Червонослобідської сільської ради в межах населеного пункту АДРЕСА_3 Черкаського району Черкаської області, розроблений ФОП ОСОБА_10

Також, надано гр. ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який зареєстрований в АДРЕСА_1 у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0256 га в тому числі: ріллі-0,0256 га за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно зі статтею 55 Закону України "Про землеустрій", встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до п. "б" ч. 2 ст. 198 ЗК України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Положеннями ст. 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Посилання апелянта на порушення відповідачем п. "б" ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, яким передбачено погодження під час здійснення кадастрової зйомки меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, як на підставу скасування рішення Червонослобідської сільської ради № 48-17 від 29.04.2015 року про затвердження протоколу узгоджувальної комісії, є необґрунтованим.

Як зазначалося, відповідно до вказаної статті, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Кадастрова зйомка є частиною державного земельного кадастру. В свою чергу, державний земельний кадастр це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів. Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органи державної влади та місцевого самоврядування, а також заінтересованих осіб.

Отже, на розроблення проекту відведення за заявою особи, яка в установленому порядку звернулась з заявою, та на прийняття радою рішення про затвердження належним чином погодженого проекту відведення погодження меж ділянки з сусідніми землекористувачами не впливає, адже, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, підписання акта погодження меж і, як наслідок, рішення ради про затвердження протоколу узгоджувальної комісії по обстеженню земельної ділянки, самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Не надання позивачем своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Таким чином, оскаржуваним рішенням права позивача на приватизацію земельної ділянки не порушені.

Відповідно до статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Отже, Червонослобідська сільська рада має право, відповідно до статті 122 ЗК України, розпоряджатися земельною ділянкою площею 0,0256 га по АДРЕСА_4 с. Червона Слобода, Черкаського району, Черкаської області.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує посилання апелянта на наявність у неї права користування ? частини земельної ділянки площею 0,16 га. по АДРЕСА_1, однак, зауважує, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей у порядку цивільного судочинства України.

А тому, доводи апелянта на те, що гр. ОСОБА_8 передано у власність частину землі, яка перебуває у власності позивача, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_5 є власником зазначеної земельної ділянки, має право постійного користування чи право оренди земельної ділянки, а отже відсутнє порушення права користування зазначеною земельною ділянкою.

Крім цього, як вірно звернуто увагу позивача судом першої інстанції, питання права власності на спірну земельну ділянку має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Спір про цивільне право і подальше оспорювання права на спірні земельні ділянки не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права користування чи власності на земельні ділянки.

Аналогічна правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14 березня 2018 року справа №363/2449/14-а, 30 травня 2018 року справа №150/928/14-а, 19 червня 2018 року справа №922/2383/16, 20 червня 2018 року справа №727/10968/17.

Також, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що право на приватизацію є у кожного громадянина України і є абсолютним, а оскаржуване рішення сільської ради жодним чином його не порушує.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.
Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2018 року