Справа № 826/5136/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5136/18 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про:

визнання протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і її перерахунку;

зобов'язання Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у місті Києві призначити і провести виплату пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2014-2016 роки (3 764,40 гривень), та коефіцієнта страхового стажу, визначеного з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу, що дорівнює 1,35%, підвищивши її розмір на 15 відсотків розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 27 вересня 2017 року, відповідно до статей 29,40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не було враховано всіх доводів позивача, та положень чинного законодавства, зокрема, Конституції України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 07.08.1979 по 26.06.2014 працювала у сфері охорони здоров'я на різних посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, та на даний час є пенсіонером і перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у місті Києві.

З 02.07.2014 позивачу було призначено пенсію за вислугу років.

27.09.2017, у зв'язку із досягненням пенсійного віку (58 років) позивач звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у місті Києві із заявою про призначення пенсії за віком.

До заяви позивачем додано необхідні для призначення пенсії за віком документів.

ОСОБА_2 зазначила, що за рекомендацією працівника відповідача нею було підписано заяву про переведення з одного виду пенсії на інший, тобто з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Для обчислення пенсії за віком відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2011-2013 роки (2 700,98 гривень).

17.01.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки (3 764,40 гривень), та коефіцієнта страхового стажу, визначеного з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу, що дорівнює 1,35 %.

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у місті Києві листом від 21 лютого 2018 року № 10361/5 повідомлено позивача про відмову у задоволенні заяви про перерахунок пенсії, оскільки її було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, що стало підставою для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2011-2013 роки (2 700,98 гривень). Відповідачем водночас зазначено, що заявник не має права на підвищення до пенсії, відповідно до пункту 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки до переведення на пенсію за віком позивач вже отримувала пенсію за вислугу років.

Не погоджуючись із зазначеними діями та рішеннями відповідача позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що до переведення на пенсію за віком позивач отримувала пенсію за вислугу років, а тому позивач не має права на підвищення пенсії відповідно до вимог пункту 3 статті 29 Закону.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правова позиція апелянта обґрунтована тим, що оскільки по досягненню 58 річного віку позивач вперше звернулась за призначенням іншого виду пенсії, зокрема, пенсії за віком, при призначенні якої має застосуватись відповідно до статті 40 зазначеного вище Закону, середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, то дії органу Пенсійного фонду суперечать положенням закону, а подана 27.09.2017 заява позивачем повинна розцінюватись як заява про призначення пенсії за віком.

Позивач вважає, що факту переведення з одного виду пенсії на інший не було.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають,

1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Згідно зі статтею 9 Закону, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина перша статті 10 Закону).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема:

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

Розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп?Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону (частина перша статті 27 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

Статтею 40 Закону передбачено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії

Так, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Статтею 45 Закону передбачено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що приписами ч. 3 зазначеної статті передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Разом з тим, Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 788-XII прийнятий відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій

Згідно зі статтею 51 Закону № 788-XII, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Стаття 52 Закону № 788-XII визначає працівники, які мають право на пенсію за вислугу років.

Суд першої інстанції вірно вказав, що з матеріалів справи вбачається, що позивач з 2014 року отримувала пенсію за вислугу років. Однак у зв'язку із досягненням пенсійного віку, позивач звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, та наданий час отримує пенсію за віком. З долученої до матеріалів справи копії заяви позивача про призначення/перерахунку пенсії від 27 вересня 2017 року, яку підписано особисто позивачем, вбачається, що позивач висловила прохання про переведення призначеної їй пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Відтак, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи позивача, які аналогічні доводам апеляційної скарги стосовно того, що відповідачем неправомірно здійснено переведення позивача з одного виду пенсії на інший, оскільки вказане переведення здійснювалось відповідно до заяви позивача, яку підписано нею власноруч.

Так, апелянтом в апеляційній скарзі зазначено, що при підписанні даної заяви, позивач вважала, що підписує саме заяву про призначення пенсії за віком, що також правомірно не взято до уваги судом першої інстанції, оскільки не свідчить про протиправність дій відповідача.

З долученого до матеріалів справи листа відповідача від 21 лютого 2018 року № 10361/5 вбачається, що з 01 жовтня 2017 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсії» від 03 жовтня 2017 року № 2148-08 проведено осучаснення раніше призначених пенсій з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки 3 764,40 гривень, та страхового стажу, один рік якого дорівнює 1%, тобто:

Розмір пенсії позивача обчислено з урахуванням коефіцієнту страхового стажу (з кратністю 1) - 0,39833 (при страховому стажі роботи - 39 років 10 місяців та 25 днів, з яких працівником охорони здоров'я - 34 роки, 10 місяців та 24 дні) та коефіцієнти заробітної плати - 2,06064 (при середньомісячному заробітку 7 757,07 гривень, визначеного за період роботи з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 рік, з 01 липня 2000 року по 31 серпня 2017 року) та середньої заробітної плати доходу в Україні за 2014-2016 роки - 3 764,40 гривень.

Розмір пенсії позивача до виплати з 01 жовтня 2017 року становить 3 166,53 гривень, де:

3 089,87 гривень - розмір пенсії за віком;

96,66 гривень - доплата за понаднормативний стаж.

Доплата за понаднормативний час вираховувалась виходячи з наступного

Згідно зі статтею 28 Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35, а у жінок - 30 років страхового стажу встановлюється на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та за кожний рік понад 35 років для чоловіків та 30 років для жінок розмір пенсії збільшується на 1 відсоток від розміру пенсії, яка обчислена відповідно до статті 27, але не більше 1 відсотка від прожиткового мінімуму.

Розрахунок доплати за понаднормативний стаж відповідачем проводився згідно прожиткового мінімуму станом на 01 вересня 2015 року, оскільки позивач була працюючим пенсіонером.

Розрахунок оплати за понаднормативний стаж проводився за формулою:

1074,00 гривень (прожитковий мінімум станом на 01 вересня 2015 року) х 9% (понаднормативний стаж) = 96,96 гривень.

До страхового стажу відповідачем зараховано періоди роботи, за які щомісяця сплачувались страхові внески у сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок: а саме період навчання з 01 вересня 1977 року по 01 липня 1979 року, та працю у сфері охорони здоров'я починаючи з 07 серпня 1979 року по 30 червня 2014 року, тобто до часу призначення позивачу пенсії за вислугу років та з 01 липня 2014 року по 31 серпня 2017 року.

Коефіцієнт страхового стажу позивача становить 2,06064 (39 років (страховий стаж) х 12) + 10 місяців = 478:1200=0/,39833, який визначено у період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року, 01 липня 2000 року по 31 серпня 2017 року.

Враховуючи викладене, з 01 жовтня 2017 року пенсію позивача було перераховано згідно пенсійної реформи із застосуванням середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 2014-2016 роки (3 764,40 гривень) та величині оцінки одного року страхового стажу, що дорівнює 1%.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, який вказав, що оскільки до переведення на пенсію за віком позивач отримувала пенсію за вислугу років, а тому позивач не має права на підвищення пенсії відповідно до вимог ч. 3 статті 29 Закону.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, зазначений обов'язок виконано, та у встановленому порядку обґрунтовано правомірність своїх дій.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, який вказав на правомірність дій відповідача, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 26.12.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук