Справа № 160/8456/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2018 року Справа № 160/8456/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Арсенал» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -
12.11.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Арсенал» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України, у якій позивач просив:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області протиправно відмовлено у реєстрації податкової накладної від 31.08.2017 року № 17 в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому рішення від 28.08.2018 року № 895927/41132072 підлягає скасуванню із зобов'язанням Державну фіскальну службу України зареєструвати вказану податкову накладну датою її фактичного отримання відповідачем-2.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судовому засіданні на 04.12.2018 року о 09:50 год..
26.11.2018 року на адресу суду надійшов відзив Державної фіскальної служби України на позовну заяву, в якому було зазначено, що рішення від 28.08.2018 року № 895927/41132072 про відмову у реєстрації податкової накладної від 31.08.2017 року № 17 в Єдиному реєстрі податкових накладних було прийнято Комісією (регіонального рівня) через ненадання позивачем копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. З приводу позовних вимог про зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати наведену податкову накладну, вважає їх передчасними, без надання правової оцінки оскаржуваному рішенню, а також необґрунтованими, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
04.12.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без його участі.
Відповідач - Державна фіскальна служба України жодних клопотань про розгляд справ без участі представника або про перенесення розгляду справи не надала.
Відповідач - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось, жодних клопотань про розгляд справ без участі представника або про перенесення розгляду справи не надало.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності, неявку представників відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи та відзив на позовну заяву, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
15.05.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна група «Арсенал» (далі - ТОВ «Торгівельна група «Арсенал») (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Спецукрзапчастина» (далі - ТОВ «Торговий дім «Спецукрзапчастина») (Покупець) було укладено договір поставки № 1505/17, предметом якого є поставка Товару в асортименті, кількості і за цінами, які вказуються у додатках (Специфікаціях та накладних) до Договору.
На виконання умов Договору поставки № 1505/17 від 15.05.2017 року ТОВ «Торгівельна група «Арсенал» виставило рахунок на оплату № 316 від 31.08.2017 року на суму 43 852,60 грн., у т. ч. ПДВ - 7 308,77 грн..
31.08.2017 року ТОВ «Торгівельна група «Арсенал» було здійснено поставку товару (запасні та комплектуючі частини до будівельної техніки) за видатковою накладною: № 58 від 31.08.2017 року.
Поставка товару здійснювалась згідно умов договору поставки № 1505/17 від 15.05.2017 року із залученням перевізника - ФОП ОСОБА_2 для транспортування товару, про що складено товаро-транспортну накладну № 58 від 31.08.2017 року та договір-доручення № 58/08 від 31.08.2018 року. Для транспортування товару перевізником використано власний вантажний автомобіль Volkswagen LT35, державний номер НОМЕР_1. Замовником перевезень згідно умов договору поставки № 1505/17 від 15.05.2017 року було ТОВ «Торгівельна група «Арсенал», яке також, взяло на себе зобов'язання сплатити послуги перевізника.
Товар було відвантажено зі складу ТОВ «Торгівельна група «Арсенал» 31.08.2017 року, на підставі довіреності № 45 виданої ТОВ «Торговий дім «Спецукрзапчастина», що підтверджується накладною-вимогою на відпуск/внутрішнє переміщення/матеріалів № 56 від 31.08.2017 року.
Згідно платіжного доручення № 370 передплата ТОВ «Торговий дім «Спецукрзапчастина» повної вартості товару за умовами договору поставки № 1505/17 від 15.05.2017 року відбулась 07.08.2017 року.
У відповідності до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин) 31.08.2017 року ТОВ «Торгівельна група «Арсенал» було складено податкову накладну № 17 на суму коштів в розмірі 43 852,60 грн., в т.ч. ПДВ - 7 308,77 грн., яку 14.09.2017 року було направлено в електронному вигляді для проведення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних до ДФС України.
15.09.2017 року ТОВ «Торгівельна група «Арсенал» отримано квитанцію № 1 від 14.09.2017 року, де зазначено, що відповідно до пункту 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної зупинена, оскільки дана податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567. За результатами опрацювання СМОКР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 8413, 8421, 8483.. та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.
Фіскальним органом у порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, не вказано у зазначеній квитанції конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567.
23.08.2018 року позивачем було подано до ДПІ у Соборному районі м. Дніпра повідомлення № 1 від 23.08.2018 року про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, до якого долучено письмові пояснення та їх документальне підтвердження щодо складання податкової накладної № 17 від 31.08.2017 року.
Відповідно до квитанції № 2 від 23.08.2018 року документ доставлено до районного рівня 463 Державна податкова інспекція у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 23.08.2018 року, документ прийнято до розгляду.
Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 28.08.2018 року № 895927/41132072 про відмову у реєстрації податкової накладної від 31.08.2017 року № 17 в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Суд зауважує, що з детального аналізу прийнятого Комісією регіонального рівня рішення від 28.08.2018 року № 895927/41132072 вбачається, що останнє не містить конкретної інформації, які саме документи з числа первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; складено із порушенням законодавства та перешкоджає у прийнятті рішення про реєстрацію податкової накладної.
Вирішуючи спір по суті позовних вимог суд виходить з такого.
Питання зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування а Єдиному реєстрі податкових накладних врегульовані Податковим кодексом України, Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 341), Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».
Відповідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Пункт 201.16 цієї статті передбачає, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних № 1246 зазначено, що цей Порядок визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр).
Порядок передбачає, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування. (пункт 12 Порядку).
За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція) (пункт 13 Порядку).
Відповідно до п. 18 Порядку письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.
Згідно Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою КМУ від 21.02.2018 року № 117, пункти 19, 20, 20. рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі приймають Комісії контролюючих органів, які складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
При цьому, суд зауважує, що організаційні та процедурні засади діяльності комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - комісії контролюючих органів), а також права та обов'язки її членів визначаються Порядком роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 117.
Відповідно до п. 1 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації цей Порядок визначає організаційні та процедурні засади діяльності комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - комісії контролюючих органів), а також права та обов'язки її членів.
Згідно із п. 2 вказаного Порядку комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
Пунктом 3 та 4 зазначеного Порядку передбачено, що комісія контролюючого органу діє в межах повноважень, визначених у Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Комісія контролюючого органу в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції України, Податкового кодексу України та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, а також цим Порядком.
Згідно із п. 7 Порядку комісія контролюючого органу складається з голови, заступника голови, секретаря та не менше ніж семи членів.
У відповідності до п. 8 наведеного Порядку голови комісій регіонального рівня та їх персональний склад затверджуються головними управліннями ДФС в областях, м. Києві та Офісом великих платників податків ДФС. Головою комісії регіонального рівня призначається перший заступник або заступник керівника головного управління ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.
Відповідно до п. 17 згаданого Порядку рішення комісії контролюючого органу приймається шляхом відкритого голосування. Рішення комісії контролюючого органу приймається більшістю голосів присутніх на засіданні членів такої комісії.
З аналізу зазначених положень Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації можливо дійти висновку про те, що Комісії є самостійним органом, який наділений виключними повноваженнями у питаннях щодо реєстрації/відмови у реєстрації податкових накладних в Реєстрі.
Отже, платник податків має можливість звернутися з позовом до відповідної Комісії, якою прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.
Разом з тим, наявність або відсутність статусу юридичної особи для визначення особи, яка має відповідати за позовом, не має значення, оскільки відповідно до положень пунктів 7, 9 ст. 4, частини 3 ст. 46 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачами у справах адміністративної юрисдикції можуть бути суб'єкти владних повноважень незалежно від того, чи є ці суб'єкти юридичними особами або ні.
Єдиним визначальним критерієм для цієї мети є лише той факт, чи здійснював цей орган публічно-владні управлінські функції.
Отже, звертаючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, ТОВ «Торгівельна група «Арсенал» фактично звернуло їх до органу, який не приймав рішень щодо зупинення реєстрації податкової накладної позивача та щодо відмови в реєстрації податкової накладної позивача, а отже не може бути належним відповідачем у цій справі.
Таким чином, оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області не було прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, а відповідно ГУ ДФС у Дніпропетровській області не порушило і не могло порушити прав чи законних інтересів позивача, то суд доходить обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Так, ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано жодних доказів порушення Головним управлінням ДФС України у Дніпропетровській області прав та законних інтересів ТОВ «Торгівельна група «Арсенал», а отже у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову повністю, судові витрати сплачені позивачем не стягуються.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.В. Горбалінський