Справа № 460/2814/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2018 року м. Рівне №460/2814/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВолодимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі по тексту - Володимирецького обєднаного УПФ України Рівненської області), в якому просить суд зобовязати відповідача виплачувати ОСОБА_1 з 11.10.2017 і надалі пенсію за віком з урахуванням проведеного з 01.05.2017 перерахунку пенсії зі збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років, але не вище 75% заробітку відповідно до положень ч2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовуються тим, що вона перебуває на обліку у Володимирецькому обєднаному УПФ України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку згідно з ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до ст.49, ч.2 ст.56, ст.65 вказаного Закону України вона має право на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу роботи, але не вище 75 процентів заробітку. Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.10.2017, яке набрало законної сили, їй був проведений перерахунок пенсії з урахуванням ст.49, ч.2 ст.56, ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак в подальшому з листа-відповіді Володимирецького обєднаного УПФ України Рівненської області вона дізналась, що на виконання рішення суду був проведений перерахунок її пенсії, однак з 10.10.2017 такі виплати припинені оскільки з 11.10.2017 набрали чинності зміни внесені згідно із Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» і позивач не має право на проведення перерахунку пенсії з урахуванням ст.49, ч.2 ст.56, ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Володимирецьке обєднане УПФ України Рівненської області подало в суд письмовий відзив на позову заяву ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії та просило розглянути справу за відсутності представника. Відзив відповідача ґрунтується на тому, що відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.10.2017 був проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1, однак в рішенні суду відсутнє зобовязання відповідача щодо виплати пенсії в такій редакції довічно. В звязку з набранням чинності змінами внесеними 11.10.2017 згідно із Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» позивач не має права на проведення перерахунку пенсії з врахуванням ст.49, ч.2 ст.56, ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в звязку з вищевикладеним просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши у визначений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України строк в письмовому провадженні позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивачка має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 4. Наведені обставини підтверджуються посвідченням серії В-І №512966, виданим Рівненською обласною державною адміністрацією 01 лютого 1994 року.

Згідно з пенсійним посвідченням №, серії ААЖ №192447, виданим Пенсійним фондом України 05 жовтня 2011 року, ОСОБА_1 пенсіонерка.

Матеріали пенсійної справи №120987 свідчать, що з 07 квітня 2011 року до теперішнього часу позивачка отримує пенсію за віком та перебуває на обліку у Володимирецькому обєднаному УПФ України Рівненської області.

Дані про стаж роботи і заробіток ОСОБА_1 та сплату відповідних внесків наявні у матеріалах пенсійної справи №120987.

Судом встановлено, що загальний стаж роботи позивачки становить понад 15 років. Цей факт визнається відповідачем. Так, у розпорядженні №120987 від 03 грудня 2015 року зазначено, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 37 років 10 місяців і 29 днів (станом на 31 березня 2015 року).

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.10.2017 у справі №565/836/17, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018, адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії задоволено частково. Зобовязано Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести ОСОБА_1 з 01 травня 2017 року перерахунок і виплату раніше призначеної пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років стажу роботи, але не вище 75 процентів заробітку. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії за віком з 21 квітня 2017 року до 30 квітня 2017 року включно відмовлено за їх безпідставністю. Вказана постанова набрала законної сили.

На виконання вказаного судового рішення відповідним органом Пенсійного фонду було проведено перерахунок пенсії позивача із збільшенням розміру пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років. Вказане не заперечується сторонами згідно із змістом позовної заяви та відзиву на позовну заяву.

З 11.10.2017 позивачу пенсія з врахуванням положень частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не виплачувалася.

18.09.2018 позивач звернулася до відповідача з заявою про надання довідок про розмір пенсії з урахуванням перерахунку за рішенням суду та розмір пенсії у серпні 2018 року.

На звернення позивача відповідач листом №2445Б-168 від 26.09.2018 повідомив, що виплати за рішеннями судів, якими зобов'язано органи Пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату пенсій без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до законодавства, яким керувався суд при винесенні рішення або до змін умов пенсійного забезпечення одержувача. Так, 11.10.2017 у відповідній частині набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.12.2017 №2148-VIII, яким норму частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було доповнено словами і цифрами «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, резолютивна частина постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.10.2017 не містить положень про зобовязання відповідача здійснювати виплату пенсії позивачу довічно на підставі норм права, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин. З огляду на вказане, з 11.10.2017 розмір пенсії позивача визначено на умовах Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991.

Згідно зі статтею 55 цього Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Також цією статтею передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Статтею 56 цього Закону встановлені пільги щодо обчислення стажу роботи (служби). Так, згідно з пунктом 2 цієї статті, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

11.10.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017, згідно із пунктом 3 частини 2 розділу І якого пункт 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Абзацом 2 цієї частини встановлено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідно до цього, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина, визначена у абзаці 2 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 (понаднормовий страховий стаж) має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 07.07.2015 у справі №754/12702/14-а та від 20.09.2016 у справі №1601/12900/12.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що позивач віднесена до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), перебуває на обліку у Володимирецькому об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991. Відповідно до цього, позивач не лише має право на пенсію в повному розмірі як громадянка, віднесена до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 1, а й право на збільшення такої пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, тобто понад 15 років.

При цьому, суд зауважує, що за правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. В даній справі відповідачем не доведено, що пенсія позивачу призначена на умовах, інших ніж передбачені у частині другій статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003.

Більше того, суд зауважує, що право позивача на перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень пункту другого статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 визнано і підтверджено Кузнецовським міським судом у постанові від 06.10.2017 по справі №565/836/17.

В силу ж вимог частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. А відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Що стосується змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017, що набрали чинності 11.10.2017, то суд зазначає наступне.

Буквальний зміст пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 у редакції вищеназваного Закону свідчить на користь того, що обмеження у застосуванні пільгового обчислення стажу роботи (служби) стосуються саме "призначення пенсії", а не будь-яких інших випадків.

Пенсію ж позивачу було призначено 2011 року, а рішенням суду від 06.10.2017 по справі №565/836/17 зобовязано здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням положень пункту другого статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» №2148-VIII від 03.10.2017, згідно із якого пункт 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, доповнено словами і цифрами: «у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом, реалізація якого попередньо була захищена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Крім того, суд зауважує, що у Законі України №2148-VIII від 03.10.2017 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.

А відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з Рішенням Конституційного суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 принцип закріплений у частині першій статті 56 Конституції України, треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, що пенсія за віком позивачу призначена до набрання чинності Законом України №2148-VIII від 03.10.2017, а відтак вказані зміни, на переконання суду, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, що виникли значно раніше.

Таким чином, суд вважає дії відповідача, що виразились у припиненні обчислення та виплати надбавки за стаж позивачу відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, тобто із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, порушують права та законні інтереси особи.

Суд також враховує, що аналогічні висновки щодо застосування норм пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 до спірних правовідносин викладені в постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №316/1863/16-а, яка в силу вимог частини пятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає застосуванню судом у даній справі.

Крім цього судом враховується практика Європейського суду з прав людини, за якою, суд повинен керуватись принципом правової визначеності. Цей принцип розкривається через такі концепції, як непорушність і нескасовуваність набутих законних прав (vestedrights); незворотність закону й неможливість застосування закону до особи, яка не могла знати про його існування (non-retroactivity); законні очікування (legitimateexpectations) право особи у своїх діях розраховувати на сталість існуючого законодавства. Цей принцип означає і те, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки. Юридична визначеність вимагає, щоб правові норми були зрозумілими й точними і мали не меті гарантування, що ситуації і правовідносини будуть передбачуваними. Зворотна дія не відповідає принципу юридичної визначеності. Принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі полягає в невід'ємному праві людини бути впевненою в тому, що її правомірні дії через деякий час не призведуть до погіршення її правового становища. (рішення ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії», «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови», «Суханов та Ільченко проти України»).

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушене право позивача, за захистом якого вона звернулася до суду, суд враховує, що матеріалами справи підтверджено, що обчислення надбавки за стаж позивачу з урахуванням положень відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991, відповідачем припинено 11.10.2017.

Таким чином, наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, в тому числі і про зобовязання відповідача виплачувати їй пенсію з 11.10.2017 з урахуванням пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75 % заробітку, та з урахуванням проведеного перерахунку пенсії з 01.05.2017.

За наведеного позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Суд присуджує документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (а.с.3) відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобовязання вчинити дії задовольнити повністю.

Зобовязати Володимирецьке обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Соборна, 28, смт. Володимирець, Рівненська область, 34300; ) виплачувати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 34400, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсію з 11.10.2017 з урахуванням частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, з урахуванням проведеного перерахунку пенсії з 01.05.2017.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири грн.) 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27 грудня 2018 року.

Суддя Махаринець Д.Є.