Справа № 815/2048/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2048/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Бойка А.В., Шевчук О.А.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Чорноморської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року (м. Одеса, дата складання повного тексту 06.10.2017р.) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чорноморської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

04.04.2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, в якій просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.07.2016 року №, №, №, №, вимоги про сплату боргу з ЄСВ від 05.09.2016 року №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування ЄСВ від 05.09.2016 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення податкового органу є неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на необґрунтованих та помилкових висновках перевірки.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано прийняті Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 року №, податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 року №, податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 року №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.09.2016 року №Ф-, рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.09.2016 року. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області 08.11.2017 року та ФОП ОСОБА_1 10.11.2017 року, відповідно, подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просили скасувати постанов Одеського окружного адміністративного суду від 02.10.2017 року та прийняти нову, якою, позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а відповідач, в свою чергу, - відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судами обох інстанцій встановлені наступні обставини справи.

В червні 2016р. на підставі вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 розділу І. п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 глави 8 розділу ІІ ПК України, п.2 ст.13 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», наказу Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №140 від 04.05.2016 року, відповідно до направлення на перевірку №01-045/117 від 23.05.2016 року та плану-графіка проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на ІІ квартал 2016 року, головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1, (АДРЕСА_1) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами вказаної перевірки складено Акт від 10.06.2016 року №965/1503-1301/НОМЕР_1, в якому було встановлено, зокрема, такі порушення:

- п.44.1 ст.44, п.177.2 ст.177, п.п.177.4.1, п.п.177.4.2 п.177.4 ст.177 ПК України, внаслідок чого встановлено неналежне ведення обліку доходів і витрат, включенні до декларацій про доходи (податкова декларація про майновий стан та доходи) за 2013-2015 роки перекручених даних, що в свою чергу призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за перевіряємий період у розмірі 35164,94 грн., у т.ч. по періодах: за 2013 рік - 13956,15 грн., за 2014 рік - 8352,83 грн., за 2015 рік - 12855,96 грн.;

- п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.164.1, п.164.2 ст.164, п.168.1 ст.168, ст.171, п.п. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, внаслідок чого встановлено неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік у сумі 760,35 грн.;

- пп.168.1.2 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, пп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, в результаті чого відбулось неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, у розмірі 2213,14 грн.;

- п.п.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого донараховано військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами 2015 року, у розмірі 1285,60 грн.;

- пп.1.2, 1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, внаслідок чого встановлено неперерахування до бюджету військового збору із сум заробітної плати найманих працівників у сумі 92,48 грн.;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого встановлено заниження суми єдиного внеску з сум доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, за перевіряємий період у розмірі 76088,35 грн., у т.ч. по періодах: за 2013 рік 29631,24 грн., за 2014 рік 16873,86 грн., за 2015 рік 29583,25 грн.;

- п.1, п.2, п.4 ч.2 ст.6, п.1 ч.1 ст.7, ч.8 ст.9 Закону №2464-VI, внаслідок чого встановлено заниження суми єдиного внеску, нарахованого на суми винагород за договорами ЦПХ за 2013 рік у сумі 1890,74 грн.;

- п.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг», внаслідок чого встановлено непроведення через РРО розрахункових операцій від реалізації товарів на загальну суму 40588,61 грн., в тому числі за лютий 2013 року на 9495,25 грн., за березень 2013 року на 8650,80 грн., за квітень 2013 року на 10962,98 грн., за травень 2013 року на 11479,58 грн.;

- ст.15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», в наслідок чого встановлено здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями без придбання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями.

На підставі вказаних висновків акту перевірки від 10.06.2015 року №965/1503-1301/НОМЕР_1, уповноваженою особою Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийняті, зокрема, наступні податкові повідомлення-рішення:

1) № від 01.07.2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 40203,05 грн., з яких 32162,44 грн. за податковими зобовязаннями та 8040,61 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

2) № від 01.07.2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати на 4070,96 грн., з яких 2973,49 грн. за податковими зобовязаннями та 1044,47 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

3) № від 01.07.2016 року, яким ФОП ОСОБА_1 визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у томі числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на 1726,69 грн. з яких 1285,6 грн. за податковими зобовязаннями, 321,40 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) та 119,69 грн. - сума пені відповідно до п.п.129.1.3 п.129.1 п.129 Податкового кодексу України;

4) № від 01.07.2016 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 34000 грн.

Також на підставі висновків акту перевірки та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято:

1) вимогу від 05.09.2016 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки) у сумі 69142, 56 грн.;

2) рішення № від 05.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 8395,54 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, позивачем було подано первинну скаргу до ГУ ДФС в Одеській област.

За результатами розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_1, ГУ ДФС в Одеській області було прийнято рішення від 16.09.2016 року №1101/10/15-32-10-01-08, яким:

- залишено без змін податкові повідомлення-рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 01.07.2016 року № про донарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 32162,44 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 8040,61 грн., № про донарахування грошового зобов'язання з військового збору, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 92,48 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 23,12 грн., та суми пені 11,85 грн., № про донарахування грошового зобов'язання з збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства на суму 57 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 184,25 грн., № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 34000 грн. за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (зі змінами і доповненнями), а первинну скаргу ФОП ОСОБА_1 в цій частині без задоволення;

- частково скасовано податкові повідомлення-рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 01.07.2016 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 31093,36 грн. за порушення Закону №265/95-ВР, а первину скаргу ФОП ОСОБА_1 в цій частині задоволено, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення - залишено без змін, а первинну скаргу ФОП ОСОБА_1 в цій частині - без задоволення;

- скасовано податкові повідомлення-рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 01.07.2016 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 298,27 грн. (20% несплачених або несвоєчасно сплачених сум з податку на доходи фізичних осіб), № про донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п па суму 2973,49 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 1044,47 грн., № про донарахування грошового зобов'язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1285,6 грн. та застосування штрафних санкцій з вказаного податку на суму 321,4 грн. та суми пені 119,69 грн., № про застосування штрафних санкцій у розмірі 510 грн., а первинна скарга ФОП ОСОБА_1 - в цій частині задоволена.

Також, за результатами розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_1, ГУ ДФС в Одеській області було зобовязано начальника Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийняти:

- податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку №1204 про застосування штрафних санкцій у розмірі 298,27 грн. (20% несплачених або несвоєчасно сплачених сум з податку на доходи фізичних осіб) за формою «Ш»;

- податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку №1204 про донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 2213,14 грн. та застосування штрафних санкцій з цього податку у відповідності до вимог п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України на суму 553,29 грн. і нарахування відповідної суми пені з цього податку згідно ст.129 Податкового кодексу України за формою «Д»;

- податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку №1204 про донарахування грошового зобов'язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1285,6 грн. та застосування штрафних санкцій з цього податку у відповідності до вимог п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України на суму 321,4 грн. за формою «Р»;

- податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку №1204 про застосування штрафних санкцій у відповідності до вимог п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України на суму 510 грн. за формою «ПС».

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями Головного управління ДФС в Одеській області, позивачем було подано повторну скаргу на рішення про результати розгляду первинної скарги до ДФС України.

За результатами розгляду повторної скарги ФОП ОСОБА_1, ДФС України було прийнято рішення від 30.11.2016 року №12786/10/99-99-11-02-01-14, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 01.07.2016 року №, №, №, №, №, №, №, №, № (з урахуванням рішення ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року №1101/Ю/15-32-10-01-08) та рішення ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року №1101/Ю/15-32-10-01-08 про результати розгляду скарги, а скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з такими діями та рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності вимог та, відповідно, з часткової неправомірності дій та спірних рішень відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

У відповідності до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.177.10 ст.177 ПК України, фізичні особи-підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Як визначено ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З аналізу зазначених норм вбачається, що розрахунок суми збору на розвиток садівництва, виноградарства та хмелярства не відповідає вимогам до первинного документу, не є первинним документом, а тому не може бути використаний як підстава для включення будь-яких показників, відображених у ньому, до доходів або витрат фізичної особи-підприємця.

Також, відповідно до п.п.5,6 п.6 «Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність» (затв. наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013р. №481), самозайняті особи заносять до Книги ОДВ відомості в такому порядку: у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо повязані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо повязані з отриманням доходу за підсумками дня.

Підпунктом 2 п.6 вказаного Порядку №481 визначено, що у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Так, як вбачається з матеріалів справи та висновків наявного в них акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги п.177.10 ст.177 ПК України, а саме: не відображено дохід отриманий на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 у банківській установі за 2014 рік у сумі 24840 грн. Перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях про майновий стан та доходи за 2014 рік встановлено заниження показників у рядку 02 розділу III та у додатку 5 до розділу ІІІ у загальній сумі 24840 грн., яке відбулося в наслідок не включення до суми валового доходу суми отриманої на розрахунковий рахунок підприємця від роздрібної торгівлі, що є порушенням вимог п.177.2 ст.177 ПК України.

Також, перевіркою достовірності відображених показників у поданій декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік встановлено заниження показників у рядку 02 розділу III та у додатку 5 до розділу ІІІ у загальній сумі 42286,77 грн., яке відбулося внаслідок не включення до суми валового доходу суми від роздрібної торгівлі проведеної через РРО в розмірі 1698,16 грн., та суми виторгу від роздрібної торгівлі алкогольною продукцією, задекларованого у розрахунках суми збору на розвиток виноградарства садівництва та хмелярства, але не проведені через РРО у розмірі 40588,61 грн., що є порушенням вимог п.177.2 ст.177 ПК України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, жодний з цих висновків не підтверджений копіями завірених належним чином документів, а саме: копіями виписок банку, де б були зафіксовані факти одержаної виручки на розрахунковий рахунок, і якщо такі факти мали місце, то повинні були бути досліджені та відображені в акті перевірки не тільки доходи, але і витрати, які були понесені позивачем під час отримання таких доходів.

Відсутні і копії завірених належним чином фіскальних чеків РРО, які б підтвердили існування виручки в розмірі 1698,16 грн.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини та відсутність належних і достатніх доказів, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що відповідач, в даному випадку, дійшов безпідставного висновку, що така виручка взагалі була реально отримана позивачем і не була ним оприбуткована в доходи.

Що ж стосується тверджень в акті перевірки про те, що позивач нібито не включила до свого доходу суми виторгу, які відобразила у розрахунках суми збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства в сумі 40588,61 грн., то з цього привод слід вказати, що як вже зазначалось вище розрахунок суми збору на розвиток садівництва, виноградарства та хмелярства не відповідає вимогам до первинного документу, не є первинним документом, а тому не може бути використаний як підстава для включення будь-яких показників, відображених у ньому, до доходів або витрат фізичної особи-підприємця.

Крім того, необхідно зазначити й про те, що ці висновки спірного акту перевірки взагалі суперечать один одному, а саме: по розміру виторгу, відображеного в рядку суми збору на розвиток садівництва та виноградарства (стор.17 акту перевірки) вказано, що за наслідками перевірки відповідно до наданих до перевірки книги обліку доходів та витрат, контрольних стрічок, даних звітів, встановлено, що у звітах за період з 06.2013 року по 12.2015 року позивачем було завищено суму виручки одержаної від реалізації алкогольних напоїв та пива на загальну суму 100299 грн., в результаті вказаних порушень було завищено суму збору, що підлягає сплаті до бюджету за вказаний період (крім 10.2013р.) на 1506 грн.

Таким чином, при співставленні доходів позивача, відображених в її Книзі форми 10 та інших первинних документах, представник контролюючого органу дійшов висновку, що позивач помилково вказала в цьому розрахунку завищені суми виторгу, а далі представником контролюючого органу стверджується, що цей помилковий виторг, відображений у розрахунку за 2013 рік, не включений до доходу позивача, і саме він став однією із складових бази донарахувань їй податків та зборів, а також штрафних санкцій,

До того ж, необхідно зазначити, що відповідачем не надано і належних доказів щодо заниження позивачем доходу протягом періоду, що перевірявся, у вигляді первинних документів, завірених позивачем, які б свідчили про порушення нею податкового законодавства.

Стосовно ж факту завищення позивачем витрат протягом 2013-2015 років, також необхідно зазначити, що розрахунок завищених позивачем витрат у 2013 році ґрунтується лише на відсутності контрольних стрічок, а тому, як зазначено відповідачем, неможливо зясувати асортимент товару, який був реалізований, і це є підставою для того, щоб порахувати виторг за цей період і в повному обсязі саме на цю суму зменшити витрати, які позивач відобразила в книзі обліку доходів та витрат, зробивши висновок, що вони необґрунтовано завищені.

Проте, як вбачається з доводів позивача, всі первинні документи, які підтверджують відображені в книзі обліку витрати, були надані, факт відсутності будь-якого документу не зафіксований додатковими актами та не відображений в акті перевірки.

Разом з тим, якщо дохід отримано в одному місяці, а витрати, пов'язані з його отриманням понесені у наступному, то фізична особа-підприємець за підсумком дня по факту отримання доходу/понесення витрат (на підставі первинних документів), відповідно заповнює графу 2 «Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності» та графу 6 «Сума витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт/послуг)».

Також, при цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачем не доведено обставин, що у разі відсутності контрольних стрічок РРО не визнаються витрати цього періоду.

Крім того, відсутні посилання останнього і на накладні, які були не визнані в витратах, на аркуші книги обліку доходів та витрат, які б підтверджували, що саме цю суму слід не визнати як витрати у співвідношенні до доходу за цей період.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що контролюючим органом безпідставно збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 40203,05 грн. та безпідставно визначено суму грошового зобовязання позивача з військового збору в сумі 1726,69 грн. (з яких податкового зобов'язання - 1285,60 грн., штрафних санкцій - 321,4 грн., пені - 119,69 грн.).

Отже, за таких обставин, оскаржувані податкові повідомлення-рішення № та № від 01.07.2016 року підлягають скасуванню, як протиправні, що і вірно було встановлено судом 1-ї інстанції.

Одночасно, також слід зазначити, що хоча податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2016 року і було скасоване рішенням ГУ ДФС в Одеській області за первинною скаргою позивача, тим же рішенням Іллічівську ОДПІ було зобов'язано прийняти, зокрема, податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку №1204 про донарахування грошового зобов'язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 1285,6 грн. та застосування штрафних санкцій з цього податку у відповідності до вимог п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України на суму 321.40 грн. за формою «Р».

Однак, як вбачається з приписів п.60.4 ПК України, податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2016 року вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

Проте, жодного нового податкового повідомлення-рішення на підставі рішення ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року контролюючим органом прийнято не було, а рішення № не є відкликаним та породжує податкові зобов'язання для позивача, у звязку з чим воно підлягає скасуванню в судовому порядку.

Далі, як вбачається з акту перевірки від 10.06.2016 року №965/1503-1301/НОМЕР_1, відповідачем також зроблено висновок про заниження суми єдиного внеску з сум доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч.1 ст.4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Як вже зазначалося вище, на підставі висновків акту перевірку про порушення позивачем вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області було прийнято вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 69142,56 грн.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження заниження позивачем чистого оподаткованого доходу, який є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, вимога №Ф-від 05.09.2016 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 69142,56 грн. є безпідставною, у звязку з чим, підлягає скасуванню.

Що ж до рішення Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № від 05.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 8395,54 грн., то останнє, на думку судової колегії, також підлягає скасуванню, оскільки його, в свою чергу, було прийнято за наслідками донарахування фіскальним органом єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 69142,56 грн.

Також, на підставі висновків акту №965/1503-1301/НОМЕР_1, серед іншого зазначалося і про порушення позивачкою вимог п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162, п.163.1 ст.163, п.164.1, п.164.2 ст.164, п.168.1 ст.168, ст.171, п.п. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, на підставі чого, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2016 року.

Так, зазначеним податковим повідомленням-рішенням було збільшено суму грошового зобовязання ФОП ОСОБА_1 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати на 4070,96 грн., з яких 2973,49 грн. - за податковими зобовязаннями та 1044,47 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як видно з вимог п.176.2 ст.176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

А у відповідності до приписів п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно із п.п.168.4.2 п.168.4 ст.168 ПК України, такий порядок застосовується всіма юридичними особами, у тому числі такими, що мають філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що розташовані на території іншої територіальної громади, ніж така юридична особа, а також відокремленими підрозділами, яким в установленому порядку надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження зазначених в акті перевірки висновків про те, що протягом 2013 року позивач здійснювала діяльність на двох обєктах, а саме: з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року у магазині за адресою: м.Білгород-Дністровський, смт.Сергіївка, вул. Гагаріна,9; з 19.05.2013 року по 30.09.2013 року у кафе-барі за адресою: м. Білгород-Дністровський, смт.Сергіївка, вул.Чорноморська, 41.

Крім того, безпідставність нарахування позивачу цих грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати у зв'язку з, начебто, використанням праці найманої особи, було встановлено і у рішенні ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року за результатами розгляду первинної скарги позивача, і вказаним рішенням ГУ ДФС податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2016 року було скасоване.

Разом з тим, рішенням ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року №1101/10/15-32-10-01-08 зобовязано начальника Іллічівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийняти, зокрема, податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог Порядку №1204 про донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на суму 2213,14 грн. та застосування штрафних санкцій з цього податку у відповідності до вимог п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України на суму 553,29 грн. і нарахування відповідної суми пені з цього податку згідно ст.129 Податкового кодексу України за формою «Д».

А як вже зазначалось вище, приписами п.60.4 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, жодного нового податкового повідомлення-рішення на підставі рішення ГУ ДФС в Одеській області від 16.09.2016 року контролюючим органом прийнято не було, тобто рішення № не є відкликаним та породжує податкові зобов'язання для позивача, а тому підлягає скасуванню.

Далі, щодо наявного в акті перевірки висновку про порушення позивачем вимог ст.15 Закону України №481/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», на підставі чого, в свою чергу, Іллічівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.07.2016 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 34000 грн., необхідно зазначити наступне.

Так, відповідно до вимог п.7 ст.3 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в електронній формі, або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

У відповідності до ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами справляється щоквартально частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

А згідно із ч.12 ст.15 цього Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може здійснюватися субєктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії.

Відповідно до ч.1 ст.17 вказаного Закону України, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Як передбачено п.3 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.

Так, спірною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в період з 23.02.2015 року по 28.02.2015 року здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями без придбання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями.

Також, як вбачається з цього акту перевірки, загальна сума реалізації тютюнових виробів без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами згідно контрольних стрічок складає 1349,35 грн., загальна сума реалізації алкогольних напоїв без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями згідно контрольних стрічок складає 451,75 грн.

Тобто, факт реалізації без ліцензії алкогольних напоїв та тютюнових виробів було встановлено на підставі наданих самим позивачем контрольних стрічок за цей період.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично не заперечувала проти відсутності у неї у вказаний період відповідних ліцензій.

Разом з тим, ФОП ОСОБА_1 заперечує проти того, що нею у вказаний період здійснювалася реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Проте, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції критично ставиться до таких тверджень позивача та до уваги їх не приймає, оскільки надані відповідачем скріншоти з єдиної інформаційно-аналітичної системи «Податковий блок» підтверджують, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала продаж підакцизних товарів, зокрема: цигарки «Кемел сині», «Монтекарло сині», «Вінстон», «Прілукі Сині», «ЛД Лонг», «ЛД Слімс», алкогольні напої горілка «Хлібний дар», коньяк «Десна 4*», коньяк «ОСОБА_4 4*», оскільки накопичення даних в ЄІАС «Податковий блок» щодо реалізованих товарів з використанням РРО здійснюється в автоматичному режимі, в установленому законом порядку, а тому відсутні підстави вважати ці дані недостовірними.

Так, згідно приписів п.7 ст.3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій, що створюють контрольну стрічку в електронній формі, або електронні контрольно-касові реєстратори, що створюють контрольну стрічку в друкованому вигляді, повинні подавати до органів доходів і зборів по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Щодо до позиції позивачки про те, що нею нібито реалізовувалася сувенірна продукція, брелоки з написами, тотожними найменуванню алкогольних напоїв та тютюнових виробів, то удова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає такі твердження немотивованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки в найменуванні товарів, що було реалізовано, чітко зазначено, що це «коньяк» чи «водка» (мовою оригіналу), або ж зазначено найменування тих чи інших цигарок.

Крім того, стосовно відсутності в акті перевірки переліку реалізованих без ліцензії підакцизних товарів, судова колегія також погоджується з окружним судом, що оскільки до позивача було застосовано мінімальний розмір штрафу, встановлений законом, а розмір штрафу позивачем не оспорювався, то відсутність такого переліку товарів не призводить до порушень прав позивача.

Отже, податковим повідомленням-рішенням № від 01.07.2016 року правомірно застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 34000 грн., та останнє, в свою чергу, скасуванню не підлягає.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційних скаргах доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційних скарг, відповідно до ст.316 КАС України, залишає ці апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Чорноморської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: ОСОБА_5

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_6