Справа № 456/864/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3930/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Гули Л.В. в м. Стрию, повний текст виготовлено 05.11.2018р у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2018р ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0006/12600/18 від 05.03.2018 року щодо визнання винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.10.2018р скасовано постанову виконувача обовязки Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_4 в справі про порушення митних правил № 0006/12600/18 від 05.03.2018 про визнання ОСОБА_3 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 642107,55 грн. та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Підставами для задоволення позовних вимог послужило те, що позивач визначаючи код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, діяла добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей щодо імпортованих товарів та зниження митної вартості, адже предявила до митного оформлення виключно ті документи, які були надані їй директором ПТВМП «Діана» та перевізником ТзОВ «Дрогобицьке АТП 24663», зазначивши код товару, визначений Рішенням про визначення коду товару Відділу класифікації товарів Львівської митниці ДФС, які ніким не скасовані чи визнані недійсними.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить його скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що і зазначені в позовній заяві, а саме, що протягом квітня-грудня 2016 року на підставі зовнішньоекономічного контракту від 10.02.2016 № 15/9170/15, укладеного між компанією «Zaklady Porcelany Stolowej «Lubiana» S.A. та ПТВМП «Діана», на митну територію України переміщений товар «Столова кераміка (CERAMIKA STOLOWA)». З метою випуску вказаного товару у вільний обіг до митного посту «Стрий» Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 подані заповнені електронні митні декларації (ЕМД) в режимі «ІМ-40 ДЕ» та відповідні товаросупровідні документи. Поданим ЕМД присвоєно реєстраційні номери: №209040000/2016/001993 від 26.04.2016, № 209040000/2016/010958 від 14.09.2016 та №209040000/2016/017779 від 29.12.2016. Відповідно до графи 31 ЕМД декларантом ОСОБА_3 заявлено органу доходів і зборів наступні відомості про товари: «Посуд столовий та кухонний глазурований, виготовлений з камяної кераміки, різного кольору, в асортименті», у графі 33 ЕМД зазначений код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, у графі 47 ЕМД ставка мита 5%, ставка ПДВ 20%.

12.12.2017 року на виконання міждержавної угоди до Міжрегіональної митниці ДФС листом ДФС від 12.12.2017 №34505/7/99-99-20-02-01-17 надійшли копії документів, аналізуючи, які встановлено, що на митну територію України надійшов товар «Фарфор столовий (PORCELANA STOLOWA), код товару НОМЕР_2». Крім того, листом митної адміністрації ОСОБА_5 від 02.11.2017 № 0201-ZCMP.541.787.2017.JC повідомлено, що відповідним підрозділом Поморської митно-фіскальної установи не встановлено випадків видачі сертифіката EUR.1 підприємству Zaklad Porcelany Lubiana S.A.

Відповідач вважає, що ОСОБА_3 як досвідченим брокером, яка добре володіє законодавством у сфері митного оформлення товарів, належним чином не взято до уваги інформацію, яка міститься в наданих їй для митного оформлення документах, не використано право щодо витребування додаткових документів, відомостей, інформації щодо товару, який підлягає декларуванню. Усвідомлюючи наслідки протиправного характеру своїх дій, ОСОБА_3 передбачала їх наслідки та свідомо їх допустила, подавши ЕМД з недостовірними відомостями, необхідними для визначення коду товару за УКТ ЗЕД, чим вчинила порушення митних правил, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на загальну суму 214035,85 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05.03.2018 постановою у справі про порушення митних правил № 0006/12600/18 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 642107,55 грн.

Із вказаної постанови та протоколу про порушення митних правил №0006/12600/18 від 06.02.2018 слідує, що підставою накладення на позивачку стягнення стало заявлення нею в електронних митних деклараціях з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, а саме: в ЕМД зазначено відомості про товар «Посуд столовий та кухонний глазурований, виготовлений з камяної кераміки, різного кольору, в асортименті» код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, ставка мита 5%, ставка ПДВ 20%, однак згідно з інформацією, яка міститься в електронних деклараціях, надісланих митними органами ОСОБА_5, на митну територію України надійшов товар «Фарфор столовий (PORCELANA STOLOWA), код товару НОМЕР_2». Загальна різниця суми митних платежів, установлених законодавством України на імпорт цих товарів, які підлягають сплаті з урахуванням коду товару, складає 214035,85 гривень.

Виконання ОСОБА_3 обовязку декларанта слугувала трудова угода від 15.09.2011 року укладена між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 та ОСОБА_3, відповідно до якого остання зобовязана здійснювати декларування товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України субєктами ЗЕД, проводити консультування субєктів ЗЕД з питань здійснення митної справи та міжнародних перевезень вантажів; вести бухгалтерський облік та подавати звітність, передбачену податковим законодавством України.

Згідно з договором-дорученням на декларування товарів № 02 від 11.01.2013 ФОП ОСОБА_6, що здійснює декларування на підставі Ліцензії на право здійснення митної брокерської діяльності від 03.10.2011, зобовязалася за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, вантажів, транспортних засобів та інших предметів ПТВМП «Діана», що переміщуються через митний кордон України, а також надавати інші, повязані із зовнішньоекономічною діяльністю ПТВМП «Діана», послуги.

Згідно з п. 3.1.1 вищевказаного договору ПТВМП «Діана» зобов'язане до початку митного оформлення кожної відправки/надходження товарів надавати Виконавцю всі необхідні для митного оформлення документи.

Відповідно до п. 7.3 договору ПТВМП «Діана» несе повну юридичну відповідальність за достовірність даних, зазначених ним у документах.

Судом встановлено, що між заводом столової кераміки «Lubiana» S.A. (ОСОБА_5) та ПТВМП «Діана» (Україна) укладено контракт на поставку фаянсу № 15/9170/15 від 10.02.2016.

Із заяви про виготовлення керамічних виробів (фаянсу), наданої заводом «Lubiana» S.A., слідує, що керамічний посуд виготовляється заводом «Lubiana» S.A. і весь технологічний процес, починаючи з приготування сировини шляхом формування, відливання, випалення, скління та художнього оформлення, відбувається на їх виробництві. Виготовлення проводиться з маси керамічної (каолін, глина, кварц, крейда та ін.). Для кераміки встановлюється код 6912 Протоколу Європейського парламенту.

З оскаржуваної постанови судом встановлено, що протягом квітня-грудня 2016 року на підставі зовнішньоекономічного контракту від 10.02.2016 №15/9170/15, укладеного між компанією «Zaklady Porcelany Stolowej «Lubiana» S.A. та «Приватним торгово-виробничим малим підприємством «Діана», на митну територію України переміщений товар «Столова кераміка (CERAMIKA STOLOWA)».

З метою випуску вказаного товару у вільний обіг до митного посту «Стрий» Львівської митниці ДФС були подані заповнені електронні митні декларації (ЕМД) в режимі «ІМ-40 ДЕ» та відповідні товаросупровідні документи. Поданим ЕМД присвоєно реєстраційні номери: № 209040000/2016/001993 від 26.04.2016, №209040000/2016/010958 від 14.09.2016 та № 209040000/2016/017779 від 29.12.2016.

Відповідно до графи 14 ЕМД декларування товарів здійснено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 згідно з Договором-дорученням на декларування товарів №02 від 11.01.2013.

Згідно з даними, вказаними у графах 54 ЕМД, декларації подані до митного оформлення громадянкою України ОСОБА_3, що засвідчено її електронним цифровим підписом.

Відповідно до графи 31 ЕМД декларантом ОСОБА_3 заявлено органу доходів і зборів наступні відомості про товари: «Посуд столовий та кухонний глазурований, виготовлений з камяної кераміки, різного кольору, в асортименті», у графі 33 ЕМД зазначений код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, у графі 47 ЕМД ставка мита 5%, ставка ПДВ 20%.

На підставі поданих товаросупровідних документів Львівською митницею ДФС було здійснено митне оформлення та випущено у вільний обіг товари за вищевказаними ЕМД.

З метою перевірки законності зазначених зовнішньоекономічних операцій Міжрегіональною митницею ДФС листом від 16.05.2017 № 174/8/30-70-20-01-18 на адресу Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС скеровано проект запиту до митних органів ОСОБА_5.

У ході аналізу отриманих документів встановлено, що інформація, яка міститься в експортних деклараціях, надісланих митними органами ОСОБА_5, є відмінною від поданих до митного контролю експортних деклараціях, а саме: в частині опису переміщуваного товару та коду товару. Так, відповідно до отриманих документів встановлено, що на митну територію України надійшов товар «Фарфор столовий (PORCELANA STOLOWA), код товару НОМЕР_2». Листом митної адміністрації ОСОБА_5 від 02.11.2017 № 0201-ZCMP.541.787.2017.JC повідомлено, що відповідним підрозділом Поморської митно-фіскальної установи не встановлено випадків видачі сертифіката EUR.1 підприємству Zaklad Porcelany Lubiana S.A.

На підставі отриманої інформації відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_3 заявлено в ЕМД з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та надано з цією ж метою органу доходів і зборів документи, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, що призвело до неправомірного зменшення розміру митних платежів на загальну суму 214035,85 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявність в діях позивача передбаченого ст.485 МК України складу порушення митних правил не доведено, а відтак заявлені позовні вимоги визнав обґрунтованими та доведеними.

Перевіряючи законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до частини першої статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, предявлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у звязку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що склад правопорушення, визначеного статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Обєктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обовязково повинен поєднуватися з умислом субєкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Згідно пункту 49 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, пропуск товарів через митний кордон України це надання органом доходів і зборів відповідній особі дозволу на переміщення товарів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення.

В силу пункту 21 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, митна процедура це зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання. В розумінні пункту 29 частини 1 цієї статті митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно частин 1-2 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 6 ст. 264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до положень ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Під час здійснення ОСОБА_3 митного оформлення ЕМД за номерами: №209040000/2016/001993 від 26.04.2016, № 209040000/2016/010958 від 14.09.2016 та №209040000/2016/017779 від 29.12.2016 - «Посуду столового та кухонного глазурованого, виготовленого з кераміки (фаянсу) різного кольору, в асортименті» нею було задекларовано імпортований товар за кодом згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1.

Для митного оформлення вказаного товару позивачкою було подано наступні документи: міжнародна автотранспортна накладна (CMR) № 0014569 від 12.04.2016; рахунок-фактура (invoice) № 061110608 від 12.04.2016; зовнішньоекономічний договір № 15/9170/15 від 10.02.2016; свідоцтво про хімічний склад від 22.03.2016; декларація відповідності щодо якості товарів №02/16 від 03.03.2016; копія митної декларації країни відправлення (ОСОБА_5) 16PL323020E0008026 від 12.04.2016.

Відповідно до ст. 366 МК України посадовими особами були застосовані наступні форми митного контролю: перевірка документів та відомостей на зазначений товар із застосуванням інформаційних технологій згідно із ст. 337 МК України; митний огляд товару зі складанням акту огляду згідно з п. 2 ст. 338 МК України з проведенням фотографування імпортованого товару.

За результатами проведення митного огляду посадовою особою Львівської митниці ДФС встановлено, що товар відповідає відомостям, заявленим у електронній митній декларації та товаросупровідних документах, жодних розбіжностей виявлено не було, що відображено в Акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.04.2016 № 209040000/2016/000198.

Згідно з висновком Львівського відділу з питань експертизи та досліджень спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС № 111 від 22.04.2016 досліджені зразки товару ідентифіковано як столовий та кухонний глазурований посуд, виготовлений з кераміки (фаянсу).

Рішенням про визначення коду товару від 25.04.2016 № КТ-201-2016 визначено код імпортованого товару 691200300.

Відповідно до ч. 7 ст. 69 МК України рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обовязковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

ОСОБА_3 погодившись з рішенням відділу класифікації товарів Львівської митниці ДФС про визначення коду товару від 25.04.2016 № КТ-201-2016 не оскаржувала таке, а тому нею було задекларовано імпортований вантаж за кодом товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1 за електронними митними деклараціями № 209040000/2016/001993 від 26.04.2016, № 09040000/2016/010958 від 14.09.2016 та № 209040000/2016/017779 від 29.12.2016.

Відповідно до ст. 416 МК України митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України

Взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються відповідним договором (ст. 417 МК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка при подачі митних декларацій №209040000/2016/001993 від 26.04.2016, № 209040000/2016/010958 від 14.09.2016 та №209040000/2016/017779 від 29.12.2016 діяла як агент митного оформлення, тобто відповідно до ст. 418 МК України як фізична особа - резидент, що перебуває в трудових відносинах з митним брокером і безпосередньо виконує в інтересах особи, яку представляє митний брокер, дії, пов'язані з пред'явленням органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також документів, потрібних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

В даному випадку, у спірних правовідносинах позивачка діяла виключно в межах укладеного договору-доручення про надання послуг по декларуванню товару, на підставі отриманих від замовника ПТВМП «Діана» документів та відомостей, що підтверджується наявними у матеріалах доказами та поясненнями сторін у справі.

Крім цього, жодними нормативними актами не передбачено обовязок декларанта перевіряти дані, що зазначені в товаросупровідних документах при заповненні митних декларацій.

Також необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції, що покликання відповідача на експортні декларації митних органів ОСОБА_5, то такі є недоречними, оскільки позивач при виконанні покладених на неї обов'язків з декларування ввезених товарів використовувала інформацію, наявну в документах, наданих директором ПТВМП «Діана» ОСОБА_7 та перевізником ТзОВ «Дрогобицьке АТП 24663».

Окрім цього на час розгляду та винесення оскаржуваної постанови митний орган не надав доказів проведення перевірки на підтвердження чи спростування заявлених митним органом ОСОБА_5 обставин і така інформація відсутня в матеріалах справи, а також рішення про визначення коду товару Відділом класифікації товарів Львівської митниці ДФС не скасовані чи визнані недійсними та за наслідками такого підприємству ПТВМП «Діана» донараховано податкові зобов'язання зі сплати мита.

Стосовно покликань сторони відповідача на підроблення позивачем відповідних інвойсів, то таке твердження є лише припущенням та не приймається судом як доказ, оскільки не підтверджено жодними процесуальними документа (протоколами, постановами, вироками).

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не бачить підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міжрегіональної митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 456/864/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_9
ОСОБА_10
Повне судове рішення складено 26.12.2018.