Справа № 0540/8066/18-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2018-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2018 р. Справа№0540/8066/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленов А.С., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ” до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 22.05.2018 №1392, визнання реєстрації платника податку, визнання неправомірним рішення Головного управління ДФС у Донецькій області щодо визнання декларацій з податку на додану вартість за період з травня 2017 року по квіттень 2018 рокунеподаними та вважати декларації з травня 2018 року по квітень 2018 року поданими датами їх фктиного подання,

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2018 року шляхом надсилання поштою позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ”, звернулося до суду з адміністративним позовом до відповідача, Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 22.05.2018 №1392, визнання реєстрації платника податку на додану вартість дійсною/а.с.4-6/.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 липня 2018 року Товарисовом, було отримано рішення № 1392 від 22.05.2018 Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Позивач не погоджуэться із зазначеним рішенням та вважає його протиправним та прийнятим з порушенням норм чинного законодавства з огляду на наступне.

Правовою підставою для прийняття вказаного рішення, комісією визначено п.п. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, а саме не подання протягом 12 послідовних місяців Позивачем податкової звітності (декларацій з ПДВ). ТОВ “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ” відноситься до малих підприємств, що підтверджується балансом підприємства за 2017р. та довідкою про кількість працівників підприємства, обов’язку щодо подачі податкових декларацій в електронному вигляді у нього не виникало з 01.01.2018.

Відповідачем ніяких письмових повідомлень щодо відмови у прийнятті декларацій на виконання вимог п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України не надсилалось, а, отже у розумінні пп.49.9.2. п.49.9. ст.49 Податкового кодексу України, податкові декларації, подані Позивачем, вважаються прийнятими. Вважає, що Відповідачем було здійснено розірвання договору про визнання електронних документів, що унеможливило звітування Позивачем у електронному вигляді та в результаті чого останній був змушений подавати податкову звітність на паперових носіях в спосіб, передбачений ст.49 Податкового кодексу України. При цьому, Відповідачем, як вбачається із оскаржуваного рішення, безпідставно був складений реєстр податкових декларацій за 12 послідовних місяців від 22.05.2018 № 613/05-99-12-01-21, який містить недостовірну інформацію щодо відсутності надання податкової звітності у спірний період, а також, безпідставно застосований п. п. "г" п. 184.1 ст. 184 ПК України, результатом чого стало прийняття протиправного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Позивача.

У зв’язку із чим, просить суд: взнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № 1392 від 22.05.2018 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та визнати неправомірним рішення Головного управління ДФС у Донецькій області щодо визнання декларацій з податку на додану вартість за період з травня 2017 року по квіттень 2018 рокунеподаними та вважати декларації з травня 2018 року по квітень 2018 року поданими датами їх фктиного подання /а.с.158-162/.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Оскільки Головне управління ДФС у Донецькій області діяло виключно на підставах в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України та законами України. Просить суд відмовити у задоволенні позову/а.с.137-139/.

Ухвалою суду від 07 вересня 2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ” залишено без руху/а.с.123-124/.

21 вересня 2018 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви126-127/.

Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року відкрито провадження по справі №0540/8066/18-а/а.с.1/.

10 жовтня 2018 року відповідачем надано відзив на позовну заяву /а.с.136-140/.

22 жовтня 2018 року у підготовчому провадженні оголошено перерву до 14 листопада 2018 року.

09 листопада 2018 року на адресу суду надішла відповідь на відзив та заява про зміну позовних вимог /а.с.153-157,158-162/.

14 листопада 2018 року у підготовчому провадженні оголошено перерву до 21 листопада 2018 року.

21 листопада 2018 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив /а.с.172-176/.

21 листопада 2018 року закрито підготовче провадження по справі №0540/8066/18-а за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ” до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 22.05.2018 №1392, визнання реєстрації платника податку на додану вартість дійсною. Розгляд справи призначено до судового розгляду на 05 грудня 2018 року о 15:00 год/а.с.180/.

05 грудня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на заперечення відповідача/а.с.184-186/.

У судовому засіданні 05 грудня 2018 року представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні/а.с.189/.

Відповідно до ухвали суду від 05 грудня 2018 року розгляд справи №0540/8066/18-а за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ” до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 22.05.2018 №1392, визнання реєстрації платника податку на додану вартість дійсною здійснюється в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ» є юридичною особою, включене до Єдиного реєстру підприємств та організацій України за номером 33109777, місцезнаходження підприємства: 83062, м. Донецьк, вулиця Клінічна, 6.8, перебуває на податковому обліку в Маріупольській об’єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Північне відділення, Ленінський район м.Донецьк), згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань та зареєстроване платником податку на додану вартість 17 серпня 2004 року/а.с.7,8/.

Відповідач – Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області є органом державної влади. Статус державної фіскальної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

14 січня 2016 року між позивачем та відповідачем укладений договір про визнання електронних документів №140120161, строком дії – до закінчення дії посилених сертифікатів відкритих ключів/а.с.17-20/.

З березня 2017 року, позивачу при подачі декларації з податку на додану вартість в електронному вигляді було відмовлено у її прийнятті з наступною формулировкою: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме . Можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів».

Листом ГУ ДФС у Донецькій області № 17011/8/05-66 від 21.04.2017 повідомлено, що стан Договору про надання електронних документів ТОВ «ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ» () - прийнятий.

З березня 2017 року податкові декларації подавались поштовим відправленням та через свого представника, що передбачено п.49 Податкового кодексу України, а саме:

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за березень 2017 року, підтверджується цінним листом з описом вкладення від 15.04.2017

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за квітень, 2017 року, щопідтверджується цінним листом з описом вкладення від 11.05.17р, повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.05.2017р. та відстеженням пересилання поштових відправлень;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за травень 2017 року, що підтверджується цінним листом з описом вкладення від 10.06.2017 року та відстеженням пересилання поштових відправлень;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5,- за червень 2017 року, що підтверджується цінним листом з описом вкладення від 15.07.2017 та відстеженням пересилання поштових відправлень;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за липень 2017 року, що підтверджується квитанцією №004675 від 11.08.2017 ФЕМ Експрес;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за серпень 2017 рок, нарочним через представника, прийнято 19.09.2017;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за вересень, 2017 року, нарочним через представника, прийнято 19.10.2017;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за жовтень 2017 року, нарочним через представника, прийнято 20.11.2017;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за листопад 2017 року - нарочним через представника, прийнято 19.12.2017;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за грудень 2017 року - нарочним через представника, прийнято 22.01.2018;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за січень 2018 року - нарочним через представника, прийнято 20.02.2018;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток; 2, додаток 5 - за лютий 2018 року - нарочним через представника, прийнято 20.03.2018;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5 - за березень 2018 року - нарочним через представника, прийнято 20.04.2018;

- податкова декларація з податку на додану вартість, додаток 2, додаток 5- за квітень 2018 року - нарочним через представника, прийнято 21.05.2018 /а.с.21-113/.

16 липня 2018 року ТОВ «ДОБРИНЯ- ПРОДУКТИ» отримано рішення № 1392 від 22.05.2018 Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість/а.с.115-116/.

В обґрунтування рішення, зазначається, що комісією встановлено:

- платник протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість, що підтверджено реєстром податкових декларацій за 12 послідовних податкових місяців від 22.05.2018 № 613/05-99-12-01-21;

- платник не подає декларації з податку на додану вартість протягом періоду з 01.05.2017 до 30.04.2018, з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту та має за останні 12 календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій 0 грн.;

- розмір податкової заборгованості з податку на додану вартість на дату складання рішення 0 грн.

За висновком комісії перелічені документи є підставою, відповідно до п. п. "г" п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-УІ, зі змінами та доповненнями, для анулювання реєстрації платника ПДВ у зв'язку з неподанням протягом 12 послідовних податкових місяців податковому органу декларацій з ПДВ, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Датою анулювання реєстрації є 22 травня 2018 року/а.с.115-116/.

Позивач вважає вказане рішення податкового органу безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, в зв’язку з чим позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб’єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб’єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб’єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність свого рішення, виходячи з наступного.

Так, в пункті 2 розділу 1 “Предмет договору” зазначено, що Договір надає Платнику податків можливість, а не зобов’язує його подавати до органів ДФС податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом/а.с.17-20/.

Суд зазначає, що протягом 2017 – 2018 років позивач щомісячно здійснював дії по реєстрації податкових декларацій, проте документи було прийнято до відома без визнання їх податковою звітністю.

Суд звертає увагу, що позивач неодноразово звертався до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області на неможливість подання звітності в електронному вигляді /а.с. 117,118/. Втім це не принесло бажаного результату.

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 ПК України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно з п. 48.1 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Відповідно до п.48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надсилались засобами поштового звязку декларації з ПДВ в паперовій формі, які регулярно отримувались відповідачем.

Зазначені обставини суд розцінює як поважні та вважає, що фактичні дії товариства не підпадають під формулювання підпункту “г” пункту 184.1 статті 184 ПК України відповідно до якого реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

З моменту анулювання реєстрації особи як платника податку, така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних. У разі анулювання реєстрації особи як платника податку, останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації. Якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов'язаний визначити податкові зобов'язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

У разі якщо платник податку, реєстрація якого анулюється, має податкові зобов'язання за результатами останнього податкового періоду, така сума податку враховується в суму зменшення бюджетного відшкодування, а в разі його відсутності у строки, визначені цим Кодексом, платник зобов'язаний погасити суму податкових зобов'язань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності, незалежно від того, залишатиметься така особа зареєстрованою як платник цього податку на день сплати такої суми податку чи ні. У разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим розділом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні (п. 184.5-184.9 ст. 184 Податкового кодексу України).

Тобто, з наведеного вище не вбачається відсутність права платника податків внаслідок анулювання реєстрації платника ПДВ на віднесення сплачених сум до податкового кредиту або виписку податкових накладних за господарськими операціями, здійснюваними до такого анулювання та під час наявності у такого платника статусу платника ПДВ.

Згідно з положеннями пункту 200-1.1 статті 200-1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: - суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; - суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; - суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; - суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; - інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлений Кабінетом Міністрів України, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість" (далі Порядок № 569).

Цей Порядок визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно з пунктом 13 Порядку № 569 електронного адміністрування податку на додану вартість ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі. Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.

Таким чином, анулювавши реєстрацію платника податку на додану вартість, відповідач позбавив позивача у підтвердженні права на мирне володіння його майном, що призводить до значних втрат у господарській діяльності позивача та не узгоджується із закріпленими в Україні, як у правовій державі, принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленого у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади /рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976)/.

Європейським судом з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), “Булвес” АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03) було зазначено, що затримки у відшкодуванні ПДВ можна вважати втручанням у право на мирне володіння своїм майном, а постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів, порушує "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Дана правова позиція Європейського суду з прав людини свідчить на користь висновку, що в контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) розглядається як позбавлення власності.

Отже, створення перешкод чи встановлення обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись накопиченим за наслідками розрахунків з бюджетом від'ємним значенням з податку на додану вартість є формою втручанням у право на мирне володіння своїм майном.

Аналізуючи викладені обставини справи, суд вважає, що позивач намагався вирішити питання реєстрації податкових декларацій різними можливими засобами, такими як звернення до відповідних органів, надсилання вказаних декларацій у паперовому вигляді на адресу відповідача, втім це не принесло бажаного результату.

Оскільки відповідачем не приймалося окреме рішення про невизнання декларацій з податку на додану вартість за період з травня 2017 року по квіттень 2018 року то позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, в ході судового розгляду, відповідачем не була доведена правомірність спірного рішення №1392 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартісь від 22.05.2015, а отже суд вбачає підстави для часткового задоволення позову.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

30 липня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ” платіжним дорученням №2 сплачено судовий збір за подання данного позову у сумі 1762грн /а.с.1/.

На виконання ухвали суду від 07 вересня 2018 року, позивачем було сплачено 1762грн, що підтверджується платіжним дорученням №3 від 13 вересня 2018 року /а.с.127/.

Згідно частини 2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першоюцієї статті, - повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на що суд присуджує на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ” за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області судовий збір в розмірі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні.

Керуючись Конституцією України, статтями 2,5-14,19-22,72-78,94,132-143,159-165,192-205,241-247,255,295-297, п.п.15.5 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ” (83062, м. Донецьк, вул. Клінічна,8, адреса для листування: вул.О.Вишні, 22, м. Краматорськ, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (вул.130-їТаганрозької дивізії, 114, м. Маріуполь, 87526, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 22.05.2018 №1392, визнання реєстрації платника податку, визнання неправомірним рішення Головного управління ДФС у Донецькій області щодо визнання декларацій з податку на додану вартість за період з травня 2017 року по квіттень 2018 рокунеподаними та вважати декларації з травня 2018 року по квітень 2018 року поданими датами їх фктиного подання – задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 22.05.2018 №1392 про анулювання реєстрації платника податку Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ”.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДОБРИНЯ-ПРОДУКТИ” 83062, м. Донецьк, вул. Клінічна,8, адреса для листування: вул.О.Вишні, 22, м. Краматорськ, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (вул.130-їТаганрозької дивізії, 114, м. Маріуполь, 87526, ) судовий збір в розмірі 3524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) гривні.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 28 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Зеленов А.С.