Справа № 820/3876/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 грудня 2018 року

Київ

справа №820/3876/16

адміністративне провадження №К/9901/66160/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Пасічник С. С., розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду 18.10.2018 у справі №820/3876/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ОБЕРН” до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Київської області, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: Державна казначейська служба України, Державна фіскальна служба України про зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 26.11.2018 зазначена касаційна скарга залишалась без руху у зв’язку з ненаданням документа про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи як це передбачено частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

Особі, яка подала касаційну скаргу, встановлено десятиденний з моменту отримання копії ухвали строк для усунення вказаного недоліку.

Ухвалу Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення одержано відповідачем 03.12.2018.

Проте в межах встановленого строку відповідач вимоги ухвали касаційного суду не виконав, натомість заявив клопотання про надання додаткового часу для усунення недоліку касаційної скарги щодо сплати судового збору, мотивуючи це тим, що має гарантоване Конституцією України право на оскарження ухвалених у даній справі судових рішень, нереалізація якого може призвести до значних втрат Державного бюджету України, при цьому заявник зазначив про направлення ним листа до розпорядника бюджетних коштів стосовно необхідності сплати судового збору в розмірі 2756 гривень (на підтвердження чого подано копію листа щодо сплати судового збору).

Проте наведені відповідачем доводи не свідчать про наявність підстав для продовження строку, встановленого судом для усунення недоліків касаційної скарги, з огляду на наступне.

Так, статтею 44 КАС України передбачено обов’язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п’ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов'язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов'язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Зокрема статтею 330 КАС України закріплено вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи одночасно з поданням касаційної скарги (частина четверта цієї статті).

Таким чином відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов’язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно належного оформлення касаційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору, що також вимагалось і в ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, для чого як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов’язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб’єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, якими, крім іншого, визначено, що штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. До затвердження в установленому порядку кошторисів використання бюджетних коштів підставою для здійснення видатків бюджету є проекти зазначених кошторисів (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), засвідчені підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

З огляду на наведене відповідач не позбавлений можливості протягом усього поточного бюджетного року здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору, на підставі кошторису, а у разі його відсутності – проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасної сплати судового збору.

Посилання ж заявника на положення законодавства, якими останньому надано право на касаційне оскарження судового рішення, не нівелює вимоги правових норм процесуального закону і не звільняє податковий орган від виконання покладених на нього обов’язків, передбачених, зокрема частиною четвертою статті 330 КАС України.

Більше того подані відповідачем докази свідчать про порушення заявником питання про сплату судового збору в розмірі 2756 гривень, що, втім не відповідає розміру, визначеному в ухвалі Верховного Суду від 26.11.2018 про залишення касаційної скарги без руху (11024 гривень), а також не містять відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок податкового органу коштів, призначених для цієї мети, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж певного строку.

Окрім цього відповідачем не усунуто недолік касаційної скарги щодо надання її копії відповідно до кількості учасників справи й упродовж встановленого судом строку, а також станом на день постановлення цієї ухвали не подано будь-яких заяв, клопотань чи інших документів з цього приводу.

За правилами частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, яка передбачає, у такому випадку, повернення касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 169, 332 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про надання додаткового часу для усунення недоліку касаційної скарги.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду 18.10.2018 у справі №820/3876/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ОБЕРН” до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Управління державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Київської області, Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: Державна казначейська служба України, Державна фіскальна служба України про зобов'язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя С. С. Пасічник