Справа № 638/13362/18
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 638/13362/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Сіренко О.І.

суддів: Калиновського В.А. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2018, суддя Аркатова К.В., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202, повний текст складено 18.09.18 по справі № 638/13362/18

за позовом Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області

до громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1

про примусове видворення за межі України,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року, Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області (далі - позивач) звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просило:

- примусово видворити за межі України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- затримати громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні терміном на 6 місяців.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2018 року адміністративний позов Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області (, м.Харків, вул.Римарська буд.24) до громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (без постійного місця проживання) про затримання та примусове видворення іноземця за межі України - задоволено.

Затримано з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (без постійного місця проживання), терміном до шести місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Примусово видворено за межі України громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (без постійного місця проживання).

Допущено негайне виконання рішення суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що з огляду на норми ч.1 ст.29 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" до спірних відносин підлягає застосуванню Угода між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписаної 25.09.2007 року. Однак, позивачем не було застосовано до відповідача процедуру реадмісії, передбачену зазначеною Угодою та Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 року № 158. Разом з тим, п. 2 ч. 1 ст. 289 КАС України передбачено звернення відповідних суб'єктів із позовом про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, чого позивачем зроблено не було.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 08.09.2018р. головним спеціалістом Немишлянського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МХК №123053, в якому зафіксовано, що 08.09.2018р. о 14:20 год. за адресою АДРЕСА_1 виявлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка у серпні 2018 року перетнула Державний кордон поза межами пункту пропуску, за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП (а.с. 18).

08.09.2018р. постановою Головного Управління ДМС в Харківській області серії ПН МХК №123053 відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. (а.с. 19 зворот).

Згідно з наданими відповідачем письмовими поясненнями ГУДМС України в Харківській області, ОСОБА_1 на територію України прибула поза межами пропуску через державний кордон, паспортний документ втратила, для поновлення паспортного документу в посольство В'єтнам не зверталась (а.с. 17).

10.09.2018 року ГУДМС України в Харківській області прийнято рішення про примусове повернення до країни походження громадянина СРВ ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язання його покинути територію України у термін до 11.09.2018 року, заборонено в'їзд на територію України терміном на три роки (а.с. 14-15).

Згідно з рішенням відповідач прибув в Україну у серпні 2018 року поза межами пропуску через державний кордон, паспортний документ втратив. Відповідно до чинного законодавства України, де зазначаються категорії іммігрантів, яким надається дозвіл на імміграцію в Україну, ОСОБА_1 не має підстав для отримання громадянства України та посвідки на постійне проживання, з питань отримання статусу біженця до ГУ ДМС України в Харківській області не звертався. ОСОБА_1 незаконно перебуває на території України та у нього відсутні підстави для подальшого перебування на території України.

Зазначені обставини стали підставою для звернення Головного управління ДМС України в Харківській області до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідач ухилятиметься від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документа на право перебування в Україні та коштів, на підставі яких він може самостійно покинути територію України, а також відсутність у нього законних підстав перебування та проживання на території України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22 вересня 2011 року (далі - Закон №3773-VI).

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною першою статті 30 Закону України №3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, вказаною нормою статті встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Крім того, із змісту наведеної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Статтею 31 Закону України №3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Серед обставин, встановлених в ході судового розгляду та визнаних позивачем, не вбачається вищезазначених підстав, які б зумовлювали заборону застосування до позивача процедури примусового повернення до країни його походження.

Оскільки відповідачем не виконано у встановлений строк рішення про примусове повернення від 10.09.2018, яке є чинним, не було оскаржене та не скасовано, а також враховуючи відсутність у громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , документів на право перебування на території України, та на відсутність встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" заборон на примусове видворення відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та необхідності примусового видворення за межі території України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідні висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21.11.2018 у справі №491/807/17.

Основний та єдиний довід апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо застосування процедури примусового видворення відповідача, оскільки необхідно застосовувати процедуру реадмісії такої особи, згідно Законом України "Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 в м. Нью-Йорку", визнається колегією суддів необгрунтованим, з огляду на передбачені частиною 1 статті 30 Закону України №3773-VI повноваження позивача на примусове видворення та обставини, встановлені в ході судового розгляду, які свідчать про наявні обгрунтовані підстави вважати, що іноземець буде ухилятися від виконання такого рішення. На підтвердження своєї позиції колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.11.2018 у справі № 752/16392/17.

Відповідно до ст. 7 вищезазначеної Угоди передбачено укладання виконавчого протоколу, в якому визначатимуться: а) органи, відповідальні за виконання окремих положень цієї Угоди; b) пункти передачі та прийняття громадян; с) необхідні дані та інформація для передачі, прийняття та супроводження осіб, які підлягають реадмісії та порядок виконання необхідних процедур.

Однак, до теперішнього часу не укладено виконавчого протоколу між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам, а тому використання процедури реадмісії відносно відповідача є неможливим.

Відтак, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на передбачені частиною 1 статті 30 Закону України №3773-VI повноваження позивача на примусове видворення та обставини, встановлені в ході судового розгляду, які свідчать про наявні обгрунтовані підстави вважати, що іноземець буде ухилятися від виконання такого рішення.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, згідно вимог ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для задоволення вимог поданої представником відповідача апеляційної скарги про скасування рішення суду.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду судового рішення та вимоги ст. 139, ч. 5 ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для здійснення розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2018 по справі № 638/13362/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 21.12.2018.