Справа № 826/17866/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Імнем України

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України від 12.09.2018 №784 в частині, що стосується Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії на час розгляду справи постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 р. № 304" № 784 від 12.09.2018 в частині:

1) п.3 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року № 304, а саме - положення стосовно виключення з Додатку (Додатку 1 у новій редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року №304) такої позиції:

"Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим 13100, Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 12900, Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 12500";

2) наявності у назві Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 304, запровадженого пунктом 4 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 304 слів: "Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим";

3) наявності у тексті Додатку 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 304, запровадженого пунктом 4 Змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 304 слів: "Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим 1,6, Перший заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 1,4, Заступник Постійного Представника Президента України в Автономній Республіці Крим 1,25".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким заяву про забезпечення позову задовольнити, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на наявності правових підстав для забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що зупинення дії оскаржуваного акту є неспівмірним заходом та порушуватиме баланс між інтересами позивача та суспільними інтересами.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 151 КАС позов може бути забезпечено: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно пунктів 1, 2 частини другої статті 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, законодавець передбачив вичерпний перелік заходів, шляхом яких може бути забезпечено адміністративний позов.

З сукупного аналізу наведених правових норм колегія суддів приходить до висновку, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача та інших осіб, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач, окрім іншого, посилався на оскаржуване рішення є очевидно протиправним.

Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 29.09.2016 № 14 зазначив, що рішення, дії чи бездіяльність мають очевидні ознаки протиправності, якщо вони істотно суперечать чинному законодавству.

На переконання апеляційного суду, вказані позивачем обставини, не свідчать про наявність ознак очевидної протиправності вказаного рішення. У суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що доводи позивача свідчать про істотне порушення вимог чинного законодавства при прийнятті цього рішення. На переконання колегії суддів, без вивчення та оцінки у ході судового розгляду по суті спору вказаних позивачем обставин, дійти висновку про протиправність зазначеного рішення неможливо.

Таким чином, посилання на очевидну протиправність оскаржуваної постанови як підставу для забезпечення позову є необґрунтованим.

З цих підстав відхиляються доводи скаржника щодо

Також позивач стверджує, що дія спірної постанови в подальшому може ускладнити поновлення прав позивача та працівників Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим щодо отримання заробітної плати, оскільки у зв'язку із її прийняттям посадові оклади працівників зменшилися.

Щодо цих вказаних позивачем обставин, то колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що у випадку задоволення позовних вимог це може бути підставою для наступного перерахунку заробітної плати позивача, що і буде поновленням його порушеного права, тоді як зупинення дії оскаржуваного акту є неспівмірним заходом та порушуватиме баланс між інтересами позивача та суспільними інтересами.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що право позивача на отримання заробітної плати у встановленому розмірі не пов'язане із недофінансуванням установи, недостатність чи відсутність у бюджетної установи коштів, не скасовує та не обмежує права її працівників на отримання заробітної плати. Посилання позивача на те, що дія оскаржуваної постанови призведе до зменшення обсягів фінансування, що, як наслідок, ускладнить поновлення прав позивача у майбутньому, є лише його суб'єктивним припущенням, не підтвердженим будь-якими доказами, а тому відхиляється судом.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 21.12.2018.