Справа № 810/4337/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4337/18 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ісаєнко Ю.А., Файдюка В.В.

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у проведенні призначення та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому 2 групи інвалідності, оформленої листом від 20 червня 2018 р. № 29/П-684;

- зобов'язати відповідача розглянути питання призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ відповідно до вимог Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівнику міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи та не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 у період з 22 січня 2002 року по 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а у період з 7 листопада 2015 року по 2 лютого 2016 року знаходився на службі в поліції (а.с. 15).

Позивач був звільнений зі служби в поліції за ст. 77 п. 1 п.п. 2 у запас (з постановкою на військовий облік), (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 р. № 580-VII, що підтверджується довідкою відповідача від 8 лютого 2016 р. № з/1-121 (а.с. 15).

Згідно з випискою з акта огляду МСЕК серії АВ № 0214802, позивачу з 19 червня 2017 року було встановлено другу групу інвалідності "захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в ОВС". Дата чергового переогляду - 19 червня 2018 р. (а.с. 27).

Дана обставина також підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 021802 (а.с. 26).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 1027363 (дата огляду 3 липня 2018 року) позивачу під час повторного огляду встановлено довічно другу групу інвалідності "захворювання, пов'язане з проходженням служби в ОВС" (а.с. 13).

23 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача із скаргою щодо виплати йому одноразвоої грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому інвалідності.

20 червня 2018 року відповідач листом № 29/П-684 відмовив позивачу у виплаті вказаної допомоги, посилаючись на те, що між звільненням позивача зі служби в поліції і датою встановлення інвалідності пройшов 1 рік 4 місяці 17 днів, а отже, відсутні підстави для виплати одноразової допомоги (а.с. 14).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини урегульовані Конституцією України, Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ), Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VII (далі - Закон № 580-VII) та Порядком та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівнику міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 (далі - Порядок № 850).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини 6 статті 23 Закону № 565-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Вказане також кореспондується з положенням підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Так, у відповідності до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850, передбачалося, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

З 7 листопада 2015 року набрав чинності Закон № 580-VІІІ, яким урегульовано, зокрема питання виплати одноразової грошової допомоги.

В силу п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VІІІ, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року (далі - Закон про Нацполіцію).

Згідно п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Так, приписами п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про Нацполіцію передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом про Нацполіцію порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію», Порядком умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок №850).

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію», у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 2 Порядку №850 закріплено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Крім того, на виконання вимог ст. ст. 97-101 Закону про Нацполіцію наказом МВС України від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 року №4 (далі - Порядок №4), яким визначено механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (п. 1 Порядку №4).

Згідно пп. 4 п. 5 розділу І Порядку №4 зі змінами, внесеними наказом МВС України 12.09.2016 року №916, визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Отже, Порядком №4 урегульовано саме механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Тобто, приписами даного нормативного акту закріплено порядок та процедуру оформлення і виплати такої допомоги особам, які мають статус поліцейського.

Таким чином, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги виникає саме із часу встановлення інвалідності, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки інвалідність була встановлена позивачу 19 червня 2017 року, до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме приписи Закону про Нацполіцію та Порядку №4, а не Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

Наведений висновок щодо застосування норм права узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 20.09.2018 року у справі №296/9456/16-а, від 03.10.2018 року у справі № 711/4013/17, від 11.10.2018 року у справі № 532/745/17.

Так, за правилами статті 78 Закону про Нацполіцію, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду зараховується до стажу служби в поліції.

Разом з тим, у відповідності до пункту 13 Прикінцевих положень вказаного Закону, працівникам міліції, які перейшли на службу до поліції, стаж вислуги в спеціальних званнях міліції зараховується до стажу вислуги для присвоєння чергових спеціальних звань поліції.

Оскільки період служби в органах внутрішніх справ зараховується до стажу служби поліцейських, у тому числі і для призначення пенсії, то отримання захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ внаслідок якого встановлено інвалідність, породжує право на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону про Нацполіцію, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі № 296/9456/16-а, виплата одноразової грошової допомоги застосовується виключно за наявності трьох обов'язкових умов - причина інвалідності, час її настання та підстава звільнення поліцейського зі служби в органах поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції України в Київській області від 01 лютого 2016 року № 36 о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за ст. 77 п. 1 п.п. 2 у запас (з постановкою на військовий облік) (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VII, що підтверджується довідкою відповідача від 8 лютого 2016 р. № з/1-121.

Разом з тим, за даними довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0214802, позивачу з 19 червня 2017 року було встановлено другу групу інвалідності "захворювання, так, пов'язане з проходженням служби в ОВС" (дата чергового переогляду - 19 червня 2018 року), тобто після спливу шести місяців з моменту звільнення зі служби у поліції.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення та виплати позивачу вищевказаної одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність останньому була встановлена після спливу шестимісячного строку з моменту звільнення позивача зі служби.

У зв'язку з цим, аналізуючи обставини даної справи та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог даного позову та відсутність правових підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.

Суддя Файдюк В.В.

Повний текст постанови виготовлено - 18.12.2018р.