Справа № 813/737/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/737/18
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

19 грудня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі : головуючого судді Гулкевич І.З., секретар судового засідання Іванес Х.О., за участю : представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні питання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області Вавруха Ореста Іренейовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області Вавруха Ореста Іренейовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 34323355 від 17.03.2017 року, прийняте державним реєстратором Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області Ваврухом Орестом Іренейовичем

З ініціативи суду в підготовчому судовому засіданні поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні щодо закриття провадження у справі не заперечив.

Відповідач та третя особа в підготовче судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

При прийнятті ухвали, суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що позивачеві на праві власності належить житловий будинок загальною площею 345 кв.м. зі складовою частиною гаражем (реєстраційний номер 1), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,1503 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно житловий будинок в АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій він розташований за кадастровим номером НОМЕР_2 зареєстровані як єдиний об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна 1 від 31.05.2013 р.

Державним реєстратором Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області Ваврухом Орестом Іренейовичем 17.03.2017 р зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1503 га з кадастровим номером НОМЕР_2, в результаті чого, земельній ділянці присвоєний новий реєстраційний номер об'єкта-101.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 34323355 від 17.03.2017 право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд вважає, що заявлений позов не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб'єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно (право власності на спірну земельну ділянку), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення, щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право щодо того ж самого нерухомого майна.

Позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права власності і відсутністю права власності у Кабінету Міністрів України і, як наслідок, відсутністю в останнього правомірного інтересу щодо фіксації свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, даний спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та Кабінету Міністрів України щодо права на спірну земельну ділянку, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов'язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано дане право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості відповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також суд зазначає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності земельної ділянки безпосередньо пов'язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності цієї ж земельної ділянки. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб'єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04.04.2018 у справі №817/1048/16, від 18.04.2018 у справі №804/1001/16, від 04.09.2018 у справі №823/2042/18, від 02.10.2018 у справі №911/488/18 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Також, за практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, при вирішенні даної справи відповідно до частини п'ятої статті 242 КАС України суд також враховує правову позицію, висловлену у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах щодо оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (зокрема, постанова від 21.03.2018 у справі №802/1792/17-а, постанова від 28.03.2018 у справі №826/14433/16, постанова від 17.04.2018 у справі №815/6956/15).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, з наведених вище мотивів провадження у даній справі належить закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, роз'яснивши, що даний спір повинен вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон №3674-VI) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв'язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, тому позивачу необхідно повернути з бюджету судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений квитанцією № 2124 від 15.02.2018.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив :

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області Вавруха Ореста Іренейовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України про визнання протиправним та скасування рішення.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп) судового збору, сплаченого на підставі квитанції №2124 від 15.02.2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п'ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20 грудня 2018 року.

Суддя Гулкевич І.З.