Справа № 820/1996/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кухар М.Д.

Суддя-доповідач: Бартош Н.С.

12 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1996/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Мінаєвої О.М., Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

за участю:

представника позивача - Шевченко Д.С.

представника відповідача - Книги Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (суддя Кухар М.Д.) від 12.09.2018р. (повний текст рішення складений 24.09.2018 р.) по справі № 820/1996/18

за позовом Автогаражного кооперативу «Велозаводська»

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, АГК «Велозаводська», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 29.12.2017 р. № ; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2018р. по справі № 820/1996/18 позовні вимоги задоволено: скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 29.12.2017 р. № ; стягнуто з Головного управління ДФС у Харківській області на користь Автогаражного кооперативу «Велозаводська» суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 20250,00 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність судового рішення, у зв'язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2017 р. на підставі наказу щодо проведення фактичної перевірки від 08.12.2017 р. № 7644 Головним управлінням ДФС у Харківській області було проведено фактичну перевірку АГК «Велозаводська».

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугував акт № 1488/20/36/23004153 від 18.12.2017 р., в якому перевіряючи зафіксовано порушення підприємством позивача вимог податкового законодавства, а саме: встановлено не оприбуткування готівкових коштів в касу кооперативу на підставі прибуткового касового ордера за 03.02.2016 р. № 1 на загальну суму 270000,00 грн., чим порушено вимоги п. 2 6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637.

У зв'язку з цим, спірним податковим повідомленням-рішенням, за порушення п. 2.6 глави 2 «Положення про проведення касових операцій у національній валюті України», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 р. за № 40/10320, до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1350000,00 грн.

Не погодившись з прийнятим контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 03.02.2016 р. між АГК «Велозаводська» в особі голови правління Шелудька В.І. та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху № 18, № 19 загальною площею 135,4 кв. м у літ. «А-2», розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Договір засвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І.

Згідно з п. 1.2 договору купівлі-продажу від 03.02.2016 р., предмет договору, а саме нежитлові приміщення перщого поверху № 18, № 19 загальною площею 135,4 кв. м у літ. «А-2», розташованих за адресою: АДРЕСА_1, належать продавцю - АГК «Велозаводська» на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 29.09.2008 р., справа № 40/184-08. Право власності на предмет договору зареєстровано 27.10.2008 р. Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 25191673, номер запису: 8701 в книзі: 1.

Рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 30.05.2016 р. по справі 645/1635/16-ц, залишеного без змін рішеннями Апеляційного суду Харківської області та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, договір купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху № 18, № 19 загальною площею 135,4 кв. м у літ. «А-2», розташованих за адресою: АДРЕСА_1, укладений 03.02.2016 р. між АГК «Велозаводська» в особі голови правління Шелудька В.І. та ОСОБА_5, визнано недійсним, оскільки постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.06.2009 р. та постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2010 р., скасовано рішення господарського суду Харківської області від 29.09.2008 р., яким визнано право власності за АГК «Велозаводська» на частину будівлі літ. «А-2» загальною площею 135,4 кв.м по АДРЕСА_1.

На підставі абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, з моменту набрання законної сили постановою Харківського апеляційного господарського суду України від 24.06.2009 р. та постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2010 р. (справа № 40/184-08), право власності АГК «Велозаводська» на нежитлові приміщення першого поверху № 18, № 19 загальною площею 135,4 кв. м у літ. «А-2», (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 25191673) було припинено, що свідчить про те, що при укладенні договору купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху № 18, № 19 загальною площею 135,4 кв. м у літ. «А-2», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 від 03.02.2016 р. позивач не був власником вказаного нерухомого майна.

В свою чергу, на момент укладення договору купівлі-продажу від 03.02.2016 р., Шелудьком В.І. був наданий касовий ордер від 03.02.2016 на суму 270000,00 грн., на підставі якого ним отримані готівкові кошти.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що судом першої інстанції не враховано, що грошові кошти були отримані та внесені в касу підприємства 03.02.2016 р., а перевірка проводилась майже через 2 роки після цього - 18.12.2017 р., а тому апелянт вважає, що в такому випадку дослідження наявності/відсутності грошових коштів в касі підприємства не має жодного значення для підтвердження або спростування факту встановленого порушення. При цьому, висновки перевіряючих ґрунтувались на дослідженні в сукупності: 1) корінця квитанції до прибуткового касового ордеру від 03.02.2016 р. № 1 (оригінал якого знаходиться у нотаріусу, шо не заперечується позивачем); 2) пояснень директора АК «Велозаводська» Шелудько В.І., які викладено в п. 4.1. акту перевірки, згідно з якими « 03.02.2016 р. касова книга підприємства не велась».

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.6 вказаного Положення передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книжки оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книжки).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Касова книга - документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі (пункт 1.2 Положення).

Згідно з п. 3.3 Положення № 637, приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Відповідно до абзацу першого та другого пункту 4.2 глави 4 цього Положення № 637, усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (додаток 5).

Національним банком України надано роз'яснення листом від 25.05.2007 р. № 11-110/2058/5398, згідно якого оприбуткування готівки в касі підприємства, яке проводить готівкові розрахунки із застосуванням реєстратора розрахункових операцій є здійснення обліку такої готівки у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій або даних розрахункової книжки та відображення надходження цієї готівки у касовій книзі підприємства.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що оприбуткування готівки включає сукупність законодавчо встановлених дій і таке оприбуткування повинно відбуватися своєчасно, тобто у день одержання готівкових коштів та в повній сумі оприбутковуватися.

В свою чергу, саме невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафу в п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми (абзац третій статті 1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Таким чином, для вирішення питання щодо дотримання порядку оприбуткування готівки слід з'ясовувати, яким чином здійснена фіксація повної суми фактичних надходжень готівки (прибуткові касові ордери або фіскальні звітні чеки), а також чи відображено в подальшому такі касові документи у відповідній книзі обліку.

Судовим розглядом встановлено, що із копії заяви ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_7 підтвердив той факт, що голова АГК «Велозаводська» Шелудько В.І., діючи від імені кооперативу на підтвердження факту розрахунку між сторонами договору, маючи умисел направлений на створення та використання завідомо підробленого документу та реалізуючи цей умисел, склав та видав нотаріусу офіційний документ - квитанцію прибутково-касового ордеру № 1 від 03.02.2016 р., як посвідчення того, що АГК «Велозаводська» отримав за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень грошові кошти в сумі 10000 доларів США (270000,00 грн. згідно з курсом НБУ на 03.02.2016 р.), хоча як голова кооперативу був достовірно обізнаний, що видана ним квитанція не відображає дійсного отримання грошових коштів кооперативом. Крім того, з розписки голови АГК «Велозаводська» Шелудька В.І., копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 9, т. 2) вбачається, що ним 15.03.2016 р. отримані від ОСОБА_7 кошти за договором купівлі-продажу нежитлових будівель лит. А-2 у сумі 6000 у.е.

Також судовим розглядом встнаовлено, що прибутковий касовий ордер № 1 було складено 05.01.2016 р. на прийом готівки від ОСОБА_8 і відображено в касовій книзі за 2016 рік, в той час, як 03.02.2016 р. в касу підприємства позивача ніяких платежів не поступало, оскільки 02.02.2016 р. останнім номером складався прибутковий касовий ордер під номером « 358», а 04.02.2016 р. першим складався прибутковий касовий номер під номером « 359».

В ході проведення фактичної перевірки контролюючий орган не оглядав, не перевіряв та не досліджував жодних документів, що стосуються ведення оприбуткування у касі готівки, в тому числі касового ордеру № 1 від 03.02.2016 р. та не встановив, зокрема, фактів проведення будь-яких операцій в тому числі без застосування РРО (розрахункової книжки), наявність готівкових коштів на місці проведення розрахунків, відповідність або невідповідність сум готівкових коштів також встановлено не було.

Посилання контролюючого органу на те, що з грошові кошти були отримані та внесені в касу підприємства 03.02.2016 р., а перевірка проводилась майже через 2 роки після цього - 18.12.2017 р., а тому апелянт вважає, що в такому випадку дослідження наявності/відсутності грошових коштів в касі підприємства не має жодного значення для підтвердження або спростування факту встановленого порушення є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідачем не доведено факту отримання позивачем 03.02.2016 р. готівкових коштів у сумі 270000,00 грн. через касу АГК «Велозаводська», та що встановлено неоприбуткування готівки з документів первинного обліку та обліку касових операцій, через їх недослідження підчас перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2018р. по справі № 820/1996/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2018р. по справі № 820/1996/18 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2018р. по справі № 820/1996/18 за позовом Автогаражного кооперативу «Велозаводська» до Головного управління ДФС у Харківській області, про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку і строки, визначені ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко

Повний текст постанови складений 20.12.2018 року.