Справа № 440/4241/18
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19 грудня 2018 рокум. ПолтаваСправа № 440/4241/18

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Єресько Л.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 28 листопада 2018 року звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України, у якій просив:

- визнати протиправними дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС України в Полтавській області, Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у період проходження в органах внутрішніх справ, за довідкою про визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого;

- зобов'язати відповідачів здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із нещасним випадком, що трапився 17.12.2007 при виконанні службових обов'язків в період проходження служби в ОВС з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьби зі злочинністю, у відповідності до вимог частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію", виходячи з чотирирічного розміру грошового забезпечення, з встановленням інвалідності ІІ групи, з урахуванням проведених виплат, в загальній сумі 9734,40 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд виходив з того, що підставою для позову є незгода позивача з розміром одноразової грошової допомоги у зв'язку з нещасним випадком, що виплачена йому 07.09.2010. А оскільки позов до суду поданий 28.11.2018, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 позивачем надано письмове обґрунтування дотримання строків звернення до суду, у якому зазначено, що про порушення своїх прав ОСОБА_1 довідався лише 07.10.2018 після ознайомлення з матеріалами особової облікової справи №4/659 щодо виплати одноразової грошової допомоги. Звертав увагу на те, що зі змісту висновків про призначення одноразової грошової допомоги від 07.05.2009 та від 30.10.2009 ним встановлено, що одноразову грошову допомогу йому призначено та виплачено у відповідності до пункту 1.2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 у зв'язку з отриманням травним у період проходження служби. Позивач не погоджується з наведеним формулюванням та зазначає, що нещасний випадок з ним стався під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю. Неправильне визначення відповідачами підстав настання нещасного випадку з ОСОБА_1, на переконання позивача, вплинуло на розмір виплаченої йому у 2009 році одноразової грошової допомоги. Окрім того, за твердженням позивача, одноразова грошова допомога у зв'язку з нещасним випадком є складовою грошового забезпечення, а тому подання позову про її стягнення не обмежується строком.

Розглянувши подані позивачем письмові пояснення разом з матеріалами адміністративного позову, суд дійшов такого висновку.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Дані строки обмежують час, протягом якого вказані правовідносини можуть вважатися спірними.

ОСОБА_1 у позовній заяві не заперечує, що виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з нещасним випадком у розмірі 21902,40 грн йому проведено у липні 2009 року, а доплату у розмірі 17035,20 грн він отримав у вересні 2010 року.

Предметом даного спору є правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з висновком від 30.10.2009.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що про порушення свого права на одержання одноразової грошової допомоги в належному розмірі позивач мав довідатись ще у вересні 2010 року.

Даний позов подано до суду 28.11.2018, що є підставою для висновку про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стосовно посилань позивача на те, що про порушення своїх прав він довідався лише після ознайомлення з особовою справою та змістом висновків про призначення одноразової грошової допомоги від 07.05.2009 та від 30.10.2009 у жовтні 2018 року, суд звертає увагу на таке.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що у поданому позові ОСОБА_1 заявляє про незгоду з розміром виплаченої йому одноразової грошової допомоги. Водночас правомірність формулювання підстави для одержання відповідної виплати не є предметом даного спору, адже позовна заява не містить вимог про скасування висновків про призначення одноразової грошової допомоги від 07.05.2009 та від 30.10.2009.

З приводу посилань позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі №8-рп/2013 суд звертає увагу на те, що одноразова грошова допомога за своєю суттю є виплатою компенсаційного характеру за шкоду здоров'ю та не відноситься до складових грошового забезпечення працівників органів внутрішніх справ, тобто, не входить до поняття "оплати праці".

При цьому суд виходить з того, що відповідно до пункту 3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896, "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного, суд також відхиляє як необґрунтовані посилання позивача на приписи частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Реалізація права на судовий захист невід'ємно пов'язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Встановлення строків звернення до суду законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України та іншими законами процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, але лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем докази поважності причин, які б об'єктивно перешкоджали звернутися до суду з даним позовом у встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк, не надавалися, так само як і обґрунтованого пояснення з даного приводу.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом та на виконання ухвали суду від 03.12.2018 не подано заяву про його поновлення з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконані вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відтак, позовну заяву належить повернути ініціатору звернення.

Керуючись статтями 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати ініціатору звернення разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.О. Єресько