Справа № 0440/6124/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року Справа № 0440/6124/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 14.08.2018 надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Пенсійного органу щодо відмови їй у зарахування у пільговому обчисленні періоди роботи один рік роботи за один рік і шість місяців з 01.09.1977 року по 01.10.1977 року - гардеробницею, з 30.11.1977 року по 12.12.1980 року - офіціанткою в Білібінській торговій конторі Управління Робочого постачання об'єднання «Північсхідзолото», як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі;
- зобовязати відповідача зарахувати їй періоди роботи один рік роботи за один рік і шість місяців з 01.09.1977 року по 01.10.1977 року - гардеробницею, з 30.11.1977 року по 12.12.1980 року - офіціанткою в Білібінській торговій конторі Управління Робочого постачання об'єднання «Північсхідзолото», як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі;
- зобовязати Пенсійний орган призначити їй пенсію за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», здійснивши нарахування з 22.07.2018 року.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні пільгового стажу роботи у районах Крайньої Півночі, що потягло за собою відмову у призначені пенсії за віком, з мотивів відсутності у матеріалах пенсійної справи письмових строкових договорів про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі суддею Павловським Д.П.
Відповідач позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити, оскільки на позивача не поширюється пільгове обчислення страхового стажу за періоди роботи з 01.09.1977 року по 01.10.1977 року - гардеробницею, з 30.11.1977 року по 12.12.1980 року - офіціанткою в Білібінській торговій конторі Управління Робочого постачання об'єднання «Північсхідзолото» в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі та районі Крайньої Півночі з огляду не надання позивачем доказів укладання строкових трудових договорів про роботу на Крайній Півночі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року справу № 0440/6124/18 прийнято до свого провадження суддею Букіною Л.Є.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено умови призначення пенсії за віком.
Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними, зокрема 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;
Позивач, ОСОБА_1 (до одруження Коваль) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 17.07.2018 року звернулася до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком до якої додала, у тому числі: трудову книжку та архівну довідку Білібінського муніципального району Чукотського АО про періоди роботи з 01.09.1977 року по 01.10.1977 року - гардеробницею, з 30.11.1977 року по 12.12.1980 року - офіціанткою в Білібінській торговій конторі Управління Робочого постачання об'єднання «Північсхідзолото».
Листами Пенсійного органу позивача повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з огляду на відсутність достатнього трудового стажу. Також позивача повідомлено, що загальний стаж його роботи складає 23 роки 07 місяців 08 днів, а періоди роботи з 01.09.1977 року по 01.10.1977 року - гардеробницею, з 30.11.1977 року по 12.12.1980 року - офіціанткою в Білібінській торговій конторі Управління Робочого постачання об'єднання «Північсхідзолото» зараховані до загального стажу без урахування кратності один рік роботи за один рік і шість місяців з мотивів відсутності у матеріалах пенсійної справи письмових строкових договорів про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Вважаючи, що такими діями Пенсійного органу їй протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд виходить із того, що у період з 01.09.1977 року по 01.10.1977 року позивач працював гардеробницею, а з 30.11.1977 року по 12.12.1980 року - офіціанткою в Білібінській торговій конторі Управління Робочого постачання об'єднання «Північсхідзолото», що підтверджено архівною довідкою Білібінського муніципального району Чукотського АО від 18.05.2016 року № 04-04-02/К-360. При цьому, у довідці зазначено, що на позивача розповсюджуються пільги, передбачені для працівників районів Крайньої Півночі, а саме зарахування кожного року роботи за 1 рік і 6 місяців стажу для отримання пенсії.
Згідно з п. 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до зазначених вище Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року та постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148, а також Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані, у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.
Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.
Спору, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.
Отже, позивачем надано відповідачу трудову книжку та довідку, в яких зазначено періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також про користування пільгами щодо зарахування цих періодів до стажу роботи для призначення пенсії, передбаченими для осіб, які працюють у зазначених місцевостях.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що дії відповідача стосовно неврахування при призначені пенсії стажу роботи позивача в спірний період роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні є протиправними.
При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду від 03.07.2018 року у справі № 302/662/17-а.
За таких обставин, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи один рік роботи за один рік і шість місяців з 01.09.1977 року по 01.10.1977 року - гардеробницею, з 30.11.1977 року по 12.12.1980 року - офіціанткою в Білібінській торговій конторі Управління Робочого постачання об'єднання «Північсхідзолото», як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.
Щодо позовних вимог про зобовязання Пенсійного органу призначити позивачу пенсію за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», здійснивши нарахування з 22.07.2018 року суд зазначає про таке.
Статтею 58 Закону № 1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.07.2018 про призначення пенсії за віком у відповідності до статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,85 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що статтю 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що між ОСОБА_3 і позивачем укладено договір про надання правової допомоги від 08.08.2018 року, відповідно до якого адвокат бере на себе зобовязання щодо надання правової допомоги у адміністративному процесі.
Відповідно до акту виконаних робіт, загальна вартість наданих послуг складає 2720 грн. До матеріалів справи також додано розрахунок витрат на правову допомогу та квитанцію про сплату коштів за надання правової допомоги.
При цьому, відповідач заперечень що стягнення такого розміру витрат суду не надав, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від відповідача також не надходило.
З огляду на вищевикладене, враховуючи значення справи для учасників справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1833,33 грн. відповідно до задоволених позовних вимоги за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні у пільговому обчисленні періоди роботи один рік роботи за один рік і шість місяців з 01.09.1977 року по 01.10.1977 року - гардеробницею, з 30.11.1977 року по 12.12.1980 року - офіціанткою в Білібінській торговій конторі Управління Робочого постачання об'єднання «Північсхідзолото», як трудовий стаж, набутий в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна