Справа № 1540/5050/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/5050/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Танцюра К.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірною відмови сформувати та подати до органу Державної казаначейської служби подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3508,00грн., викладену у листі ГУ ПФУ в Одеській області від 21.09.2018р. №2199/л-11, зобов'язання сформувати і подати до органу Державної казначейської служби подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3508,00грн. у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на ім'я ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 26.10.2018р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначила, що 16.08.2018р. вона придбала нерухоме майно (квартиру), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. та зареєстрованим в реєстрі за № 1300. Позивач зазначила, що нею було сплачено збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості нерухомого майна в сумі 3508,00грн. що підтверджується квитанцією від 16.08.2018р. Позива зазначила, що оскільки вона придбала житло вперше, то у розумінні п.9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» вона не є платником даного збору, у зв'язку з чим, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою від 05.09.2018р. про повернення безпідставно сплачених грошових коштів, однак відповідач відмовив у поверненні коштів. Позивач, посилаючись на положення Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. №400/97-ВР, Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013р. №787 та те, що відсутність єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості органів Пенсійного фонду України встановити придбання нерухомого майна конкретною особою вперше не може ставитись у провину особі, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами законом, вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

20.11.2018р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1, вважаючи що стягнення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів з Державного бюджету на підставі судового рішення є способом захисту, який не узгоджується з встановленим законом порядком та способом дій відповідних органів державної влади, а отже, на думку відповідача, обраний позивачем спосіб захисту застосуванню до спірних правовідносин не підлягає. Разом з тим, відповідач вважає, що виключення передбачене Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. №400/97-ВР та Порядком №1740, щодо несплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості нерухомого майна фізичними особами, що придбавають житло вперше, не може бути застосовано до позивача, оскільки ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно розпочато лише з дати набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, відповідач зазначив, що забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом.

03.12.2018р. до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якому позивач зазначає, що не погоджується із доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, оскільки законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, до органу Державної казначейської служби України. Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то, в даному випадку, саме на Головне Управління ПФ в Одеській області покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Сторони повідомлялись про день та час слухання справи однак у судове засідання їх представники не з'явились.

03.12.2018р. до суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

21.11.2018р. до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

У відповідності до п.9 ст.205 КАС України, справа розглянута у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

16.08.2018р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу від 16.08.2018р., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 30,5 кв.м. Оціночна вартість квартири становить 350796,03грн.(а.с.12-15).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_2, квартира загальною площею 30,5 кв.м.( житлова 17,3) за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу №1300 від 16.08.2018р., інших об'єктів нерухомості за ОСОБА_1 не зареєстровано (а.с.16-17).

Як вбачається з квитанції №0.0..1 від 16.08.2018р. ОСОБА_1 сплатила 1% від вартості нерухомого майна в сумі 3 508,00грн. (а.с.18).

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 керуючись п. 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» звернулась до відповідача із заявою від 05.09.2018р. про повернення безпідставно сплачених грошових коштів у сумі 3508,00грн., які вона сплатила у зв'язку з придбанням квартира АДРЕСА_1 при посвідченні договору купівлі-продажу оскільки вона придбала житло вперше.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.09.2018р. №2199/Л-11 повідомлено ОСОБА_1, про те що підстави для звільнення її від сплати збору відсутні, оскільки надані Інформаційні відомості, сформовані на базі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відображають інформацію про право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно лише станом на 05.09.2018р. та не надано відповідного документу, виданого компетентним органом, який би володів інформацією щодо прав власності на нерухомість за весь період, коли особа мала можливість укладати договори купівлі - продажу нерухомого майна та доводила, що житло придбано вперше (а.с.19).

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року N 400/97-ВР, згідно з п. 9 ст.1 якого встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 8 ч.1 ст.2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що об'єктом оподаткування є, для платників збору, визначених п. 9 ст. 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Порядок сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 р. №1740.

При цьому, згідно з абзацом першим п.15-1 Порядку №1740 визначено, що збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з п. 15-3 Порядку №1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Документом, що підтверджує сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, суд зазначає, що відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Як свідчать матеріали справи, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження ОСОБА_1 про придбання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

У зв'язку з викладеним та враховуючи що ОСОБА_1 придбано житло вперше а докази спростування зазначеного до суду надано не було, суд приходить висновку про наявність підстав для визнання неправомірною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у поверненні сплаченого збору на загальнообов'язове державне пенсійне страхування у сумі 3508,00грн., викладеної у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 2109.2018р. №2199/л-11.

У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013р. N 787.

Пунктом 5 Порядку №787 визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відповідно до пп. 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яким є і Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, суд приходить до висновку, що саме на відповідача покладено обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Верховного Суду від 28.11.2018р. по справі №813/1126/17.

Враховуючи вищевикладене та те, що суд прийшов до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у поверненні сплаченого збору на загальнообов'язове державне пенсійне страхування у сумі 3508,00грн. у порядку визначеному Порядком №787, а саме відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати і подати до органу Державної казначейської служби подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на загальнообов'язове державне пенсійне страхування у сумі 3508,00грн., викладеної у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.09.2018р. №2199/л-11, суд вважає, що наявні підстави для зобов'язання відповідача сформувати і подати до органу Державної казначейської служби подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3508,00грн., сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 16.08.2018р.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з квитанції №СВ00716375 від 28.09.2018р. позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 704,80грн.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704,80грн.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сформувати і подати до органу Державної казначейської служби подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на загальнообов'язове державне пенсійне страхування у сумі 3508,00грн., викладеної у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.09.2018р. №2199/л-11.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) сформувати і подати до органу Державної казначейської служби подання про повернення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 3508,00грн. (три тисячі п'ятсот вісім гривень), сплаченого згідно квитанції №0.0..1 від 16.08.2018р.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) сплачений судовий збір у розмірі 704,80грн.(сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.