Справа № 813/1050/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/702/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року (рішення ухвалено у м. Львові судом у складі головуючого судді Гулика А. Г., повний текст рішення виготовлений 23 липня 2018 року) у справі № 813/1050/18 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Край-Транс» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ТОВ «Край-Транс» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 27.02.2018 № НОМЕР_1, яким ТОВ «Край-Транс» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 35 188 247 грн, в тому числі 23 458 831 грн за основним зобовязанням, 11 729 416 грн за штрафними санкціями.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 27.02.2018 № НОМЕР_1.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДФС у Львівській області, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного зясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд не взяв до уваги докази податкового органу, які у своїй сукупності вказують на нереальність вчинення позивачем господарських операцій з контрагентом ПП «ОСОБА_3 Плюс», що призвело до безпідставного заниження позивачем податку на додану вартість. Зокрема, судом не враховано, що позивачем не надано до перевірки контролюючому органу специфікацій чи інших документів, які характеризують товар, що поставлявся. Також позивач не надав до перевірки документів, які б підтверджували наявність укладених договорів щодо продовження термінів виконання договору, а також наявність претензійно-позовних вимог ТОВ «Край-Транс» до ПП «ОСОБА_3 Плюс» щодо невиконання умов договору.

Крім того, як вважає апелянт, суд першої інстанції не врахував, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001857 від 08.06.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті 364 Кримінального кодексу України, в межах якого встановлено, що ПП «ОСОБА_3 Плюс» у 2016 році імпортовано більше 400 транспортних засобів та реалізовано їх третім особам з приховуванням від оподаткування.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції від 13 липня 2018 року та прийняти нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, представника позивача, який просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Край-Транс», суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, в звязку з чим вважав, що таке підлягає скасуванню.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що в період з 19.01.2018 по 25.01.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області на підставі п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 70 Податкового кодексу України (далі ПК України) було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Край-Транс» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час фінансового-господарських відносин з ПП «ОСОБА_3 Плюс» за весь період таких відносин, за результатами якої складено акт від 01.02.2018 № 217/13-01-14-13/37132642.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 23 458 831 грн.

На підставі акта перевірки від 01.02.2018 № 217/13-01-14-13/37132642 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.02.2018, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ «Край-Транс» за платежем податок на додану вартість на суму 35 188 247 грн, в тому числі 23 458 831 грн за основним зобовязанням, 11 729 416 грн за штрафними санкціями.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) господарська діяльність діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п. 200.1). При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2). При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Як видно з матеріалів справи, податковий орган ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій позивача з ПП «ОСОБА_3 Плюс».

В ході судового розгляду встановлено, що ПП «ОСОБА_3 Плюс» з 12.08.2015 зареєстроване як торговець транспортними засобами, що підтверджується реєстраційним повідомленням від 12.08.2015 № 4/8-3538.

Між ТОВ «Край-Транс» та ПП «ОСОБА_3 Плюс» укладено договір № 15-тз від 15.03.2017, відповідно до умов якого постачальник (ПП «ОСОБА_3 Плюс») зобовязується поставити покупцю (ТОВ «Край-Транс») транспортні засоби та спецтехніку, а покупець зобовязується прийняти та оплатити вказаний товар відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що позивач здійснив передоплату за вказаним договором, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку ТОВ «Край-Транс» за 16.03.2017.

Згідно з договором про заміну сторони від 17.07.2017 змінено зобовязану сторону (первісного боржника) у зобовязанні, що виникає з договору поставки № 15-тз від 15.03.2017, укладеного між первісним боржником (ПП «ОСОБА_3 Плюс») та кредитором (ТОВ «Край-Транс»). За вказаним договором до нового боржника (ТОВ «Мілтон Люкс») переходять всі права та обовязки постачальника, первісного боржника (ПП «ОСОБА_3 Плюс»).

У справі встановлено, що продаж транспортних засобів за договором поставки № 15-тз від 15.03.2017 так і не відбувся, а тому, стороні покупця не передавались специфікації на товар, оскільки такі передаються лише під час фактичної передачі товару.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні від 16.03.2017 № 1023 на суму 3404995,20 грн, від 16.03.2017 № 1041 на суму 2520000 грн, від 16.03.2017 № 1011 на суму 2768169,60 грн, від 16.03.2017 № 1012 на суму 3035480,76 грн, від 16.03.2017 № 1024 на суму 3816500 грн, від 16.03.2017 № 1001 на суму 3224707,20 грн, від 16.03.2017 № 1035 на суму 3080630,40 грн, від 16.03.2017 № 1027 на суму 3080630,40 грн, від 16.03.2017 № 1031 на суму 3035480,76 грн, від 16.03.2017 № 1013 на суму 3804950 грн, від 16.03.2017 № 1002 на суму 3035480,76 грн, від 16.03.2017 № 1008 на суму 3080630,40 грн, від 16.03.2017 № 1037 на суму 3749362,80 грн, від 16.03.2017 № 1003 на суму 3749362,80 грн, від 16.03.2017 № 1007 на суму 3017612 грн, від 16.03.2017 № 1010 на суму 3312978,64 грн, від 16.03.2017 № 1017 на суму 3342593,60 грн, від 16.03.2017 № 1042 на суму 3404995,20 грн, від 16.03.2017 № 1021 на суму 2656489,32 грн, від 16.03.2017 № 1030 на суму 2768169,60 грн, від 16.03.2017 № 1019 на суму 3080630,40 грн, від 16.03.2017 № 1034 на суму 3017612 грн, від 16.03.2017 № 1015 на суму 3404995,20 грн, від 16.03.2017 № 1009 на суму 3015139,40 грн, від 16.03.2017 № 1032 на суму 3816500 грн, від 16.03.2017 № 1036 на суму 3015139,40 грн, від 16.3.2017 № 1029 на суму 3312978,64 грн, від 16.03.2017 № 1026 на суму 3017612 грн, від 16.03.2017 № 1043 на суму 3816500 грн, від 16.03.2017 № 1022 на суму 3656489,32 грн, від 16.03.2017 № 1014 на суму 3857416,80 грн, від 16.03.2017 № 1020 на суму 3915139,40 грн, від 16.03.2017 № 1005 на суму 3816500 грн, від 16.03.2017 № 1040 на суму 3017612 грн, від 16.03.2017 № 1039 на суму 3842593 грн, від 16.03.2017 № 1016 на суму 3908000 грн, від 16.03.2017 № 1033 на суму 3842593,60 грн, від 16.03.2017 № 1028 на суму 3015139,40 грн, від 16.03.2017 № 1025 на суму 3842593,60 грн, від 16.03.2017 № 1006 на суму 3842593,60 грн, від 16.03.2017 № 1042 на суму 3404995,20 грн, від 16.03.2017 № 1038 на суму 3404995,20 грн.

Складені ПП «ОСОБА_3 Плюс» податкові накладні не мають недоліків та заповненні згідно з вимогами чинного законодавства. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації з ПДВ.

Крім того, вказані податкові накладні внесені в Реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних.

Щодо доводів податкового органу про відсутність факту реєстрації автомобілів на ТОВ «Край-Транс», що вказує на нереальність вчинення позивачем господарських операцій з ПП «ОСОБА_3 Плюс», апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України від 23.03.2017 № 31/13-1808з в період з 01.03.2017 по 21.03.2017 транспортні засоби в уповноважених органах МВС України за ТОВ «Край-Транс» не реєструвались.

Згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі Порядок), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється

Вищевказаним Порядком заборонено експлуатацію транспортних засобів без їх реєстрації в сервісних центрах МВС України. Однак, відсутність державної реєстрації таких транспортних засобів не може бути перешкодою для формування підприємством податкового кредиту.

Крім того, слід зазначити, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

З огляду на вказане, апеляційний суд приходить до висновку про те, що акт документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «ОСОБА_3 Плюс» від 28.12.2017 № 7/28-10-48-17/39883419, на який посилається апелянт, не може вважатися належним і достатнім доказом відсутності реальних господарських відносин між позивачем та ПП «ОСОБА_3 Плюс».

Посилання податкового органу на наявність кримінальних проваджень № 0001857 від 08.06.2017, № 000352 від 29.03.2017 апеляційний суд до уваги взяти не може, оскільки сам факт порушення кримінального провадження без наявності обвинувального вироку суду не є підставою для визнання господарських операцій позивача з контрагентом ПП «ОСОБА_3 Плюс» безтоварними та такими, що реально не відбулись.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 27 лютого 2018 року підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи скаржника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року у справі № 813/1050/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 21.12.2018.