Справа № 1540/4790/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4790/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Орленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області, про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області стосовно несплати ОСОБА_1 нічних за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 07.06.2011р., 10.07.2011р., визнання протиправною бездіяльності Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області стосовно несплати ОСОБА_1 відпускних (матеріальної допомоги на оздоровлення) 2011 рік, визнання незаконною бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, що виразилась у відсутності контролю за діями посадових осіб ЛК Київського РВ, які призвели до грубих порушень прав ОСОБА_3., стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з грошового забезпечення за роботу в нічний час в розмірі 1040,77грн. та 3628,15грн. (3% річних, інфляційних та 2 ставка НБУ), стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області відпускних (матеріальну допомогу на оздоровлення) в розмірі 7607,77грн., зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) у розмірі 1333 895,60грн. за час затримки виплати з 20.07.2011р. по день винесення судового рішення (станом на 17.09.2018р.).

Ухвалою суду від 10.10.2018р. відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.11.2018р. залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання незаконною бездіяльності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, що виразилась у відсутності контролю за діями посадових осіб Київського РВ, які призвели до грубих порушень прав ОСОБА_3

Ухвалою суду від 27.11.2018р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що він проходив службу в органах внутрішніх справ з червня 1987 року по липень 2011 року та у 2011 році він щотижнево заступав на чергування в добовому наряді як відповідальний, однак нічні йому не сплачувались. Також, позивач зазначив, що 23.08.2018р. йому стало відомо, що у 2011 році йому надавалась неоплачувана відпустка, оскільки були відсутні кошти на ці цілі. Позивач, посилаючись на положення КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100, практику Верховного Суду України та зазначивши, що йому не було проведено повного розрахунку при звільненні та не здійснено виплату всіх належних сум вважає, що часом затримки розрахунку при звільненні є період з 20.07.2011р. по день прийняття рішення у справі, що становить 1756 робочих днів ( робочих 117 у 2011; 251 - 2012р.; 251 - 2013р.; 251 -2014р.; 250-2015р.; 251-2016р.; 249-2017р., з 01.01.2018р. по 17.09.2018р.-176днів). Отже, на думку позивача, сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені передбаченого як міри відповідальності за ст.117 КЗпП України, становить 1333895грн. (398 грн.*1756). При цьому, позивач посилається на те, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Також позивач зазначав, що визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт не проведення з ним остаточного розрахунку, а не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. При цьому, позивач зазначав, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21 листопада 2011 року у справі №6-60цс11, встановивши, що працівникові в день звільнення не були сплачені всі належні від підприємства суми, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1. та просив їх задовольнити у повному обсязі. При цьому у судове засідання 20.12.2018р. представник позивача не з'явився, однак враховуючи раніше надані ним пояснення та досліджені судом докази, його неявка не перешкоджала розгляду справи по суті.

Представник відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав викладених у відзиві від 02.11.2018р. зазначивши, що заборгованість, яку позивач просить стягнути не має сплачуватись ГУ МВС України в Одеській області, де позивач ніколи не проходив службу. Разом з тим, відповідач зазначив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він ніс службу в нічний час (табелю), а в Таїровському ВМ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відсутні документи на підтвердження несення служби в нічний час ОСОБА_1 за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 07.06.2011р. та 10.07.2011р. Також, представник відповідача зазначив, що Головне управління МВС України в Одеській області є органом виконавчої влади, що здійснював видатки в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті на утримання Міністерства внутрішніх справ України та, враховуючи ст.51 Бюджетного кодексу України, матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки не є обов'язковою виплатою та оплачується у межах затвердженого фонду оплати праці. Водночас, відповідач звертає увагу на те, що з грудня 2015 року Головне управління МВС України в Одеській області знаходиться у стані ліквідації. Враховуючи викладене та зазначивши що Головне управління МВС України в Одеській області діяло законно та у межах чинного законодавства та наділених повноважень, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідач Київський районний відділ Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області повідомлявся про день та час слухання справи однак у судове засідання його представник не зґявився.

13.11.2018р. до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив згідно якої позивач вважає відзив Головного управління МВС України в Одеській області необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи позивача, зазначивши що з переписки позивача з Головним управлінням МВС України в Одеській області вбачається, що відповіді на звернення позивача щодо служби в Київському РВ, відпускних, наданню графіків чергувань тощо, надає саме ГУМВС, кошти перераховує ГУМВС, кошторис Київського РВ готувало та затверджувало ГУМВС, при цьому, обов'язок доказування лежить саме на суб'єкті владних повноважень. Разом з тим, позивач зазначив, що посилання відповідача на те, що добове чергування мало місце тільки у день суперечить письмовим доказам у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом ГУМВС України в Одеській області від 19.07.2011р №348 о/с звільнено у відставку підполковника міліції ОСОБА_1, заступника начальника відділу-начальника міліції громадської безпеки Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, з 19.07.2011р. (а.с.16).

03.04.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою про нарахування і виплату грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні (а.с.17).

Листом Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області №14/А-261 від 12.04.2018р. відмовлено ОСОБА_1 у виплаті компенсації за невикористану відпустку у 2011 році (а.с.18).

21.06.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою про сплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік ( а.с.19)

Листом Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області №14/А-505 від 10.07.2018р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення не є обов'язковою виплатою та оплачується в межах затвердженого фонду оплати праці (зворотній лист а.с.19).

25.07.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою про повідомлення дати та розміру заборгованості по виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік та причини невиконання наказу МВС від 31.12.2007р. №499 (а.с.20).

Листом Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області №14/А-581 від 06.08.2018р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки виплачується в межах затвердженого фонду оплати праці (зворотній лист а.с.20).

17.08.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою у якій просив надати довідки:-про грошове забезпечення за період з 01.01.2011р. по 19.07.2011;-кількість днів за період з 01.01.2011р. по 19.07.2011р., коли заявник заступав на добове чергування;- довідку про сплату нічних за період з 01.10.2011р. по 19.07.2011р.(а.с.21).

Листом Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області №14/131/зі від 23.08.2018р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що в особовій картці про грошове забезпечення за період роботи з 01.01.2011р. по 19.07.2011р. нарахування виплат за нічні чергування не зазначені та надано довідку про грошове забезпечення за період роботи з 01.01.2011р. по 19.07.2011р. (зворотній лист а.с. 21).

28.08.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою у якій просив надати довідку та завірені копії журналів за наявності щодо кількості днів за період з 01.01.2011р. по 19.07.2011р., коли він заступав на добове чергування.

Листом Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області №5/1-27/Зі від 03.09.2018р. направлено позивачу завірені витяги з книги нарядів, що свідчать про добові чергування ОСОБА_1 перед звільненням з органів внутрішніх справі та повідомлено, що інші відомості не можливо надати у зв'язку з закінченням термінів зберігання службової документації.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначений Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114.

Пунктом 49 Положення №114 визначено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки, зокрема, чергові.

Згідно з п.52 Положення №114 чергова відпустка має бути надана протягом календарного року кожній особі рядового або начальницького складу. В особливих випадках з дозволу прямого начальника (від начальника управління внутрішніх справ Кримської АРСР, області, м. Києва, йому рівних і вище) невикористана чергова відпустка за минулий рік може бути надана в I кварталі наступного року

За змістом ст.22 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990р.

N 565-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначений Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України

від 31 грудня 2007 р. N 499.

Згідно з п. 3.7.1 та 3.7.2 Інструкції №466 при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням. Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Пунктом 3.7.6. Інструкції №466 визначено, що службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов'язків у період з 22.00 до 06.00.

Відповідно до п. 3.7.4. Інструкції №466 підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. №730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" ліквідовані територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України серед яких Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

При цьому, суд враховує, що що Київський районний відділ Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області () перебуває в стані припинення та на момент прийняття рішення не припинено, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області () також перебуває в стані припинення та на момент прийняття рішення не припинено, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема книги нарядів Таїровського ВМ від 15.04.2011р.(інвентарний №1212 т.2), ОСОБА_1 було залучено до служби у понаднормовий (нічний) час, а саме: 25.04.2011р., 28.04.2011р., 01.05.2011р., 16.05.2011р., 22.05.2011р. та 10.07.2011р.(а.с.25-32).

При цьому, представник Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, на якого в силу ст.77 КАС України покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, у судові засідання не з'явився, жодних пояснень щодо не сплати нічних за оскаржувані 28.04.2011р., 16.05.2011р., 07.06.2011р., 10.07.2011р., до суду не надав.

Враховуючи викладене та те, що судом не встановлено а сторонами не надано докази залучення ОСОБА_1 до служби у понаднормовий час 07.06.2011р., та оскільки позивач оскаржує бездіяльність Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області саме щодо несплати останньому нічних за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 07.06.2011р., 10.07.2011р., суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності стосовно несплати ОСОБА_1 нічних за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області стосовно несплати ОСОБА_1 відпускних (матеріальної допомоги на оздоровлення) 2011 рік, судом встановлено наступне.

Наказом Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №17 о/с від 25.05.2011р. підполковнику міліції ОСОБА_1 було надано чергову відпустку за 2011рік (а.с.15).

Як вбачається з довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 20.08.2018р. №14/1-843 у період січень-липень 2017 року ОСОБА_1 не було нараховано матеріальну допомогу на оздоровлення за 2011 рік (зворотній лист а.с.23).

Пунктом 2.16. Інструкції №499 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати. Підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку. Фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

Таким чином, з аналізу змісту п. 2.16 Положення №499 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що матеріальна допомога для оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань надається особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ один раз на рік. При цьому, умовою для надання особі матеріальної допомоги для оздоровлення є наказ по особовому складу про вибуття у щорічну основну відпустку, а для надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - рапорт особи і наявність для цього бюджетних асигнувань.

Аналогічна позиція щодо умови для надання особі матеріальної допомоги для оздоровлення викладена у поставнові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі №816/2250/15.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1 було надано чергову відпустку за 2011 рік на підставі наказу Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області №17 о/с від 25.05.2011р. та як вбачається з довідки ГУ МВС України в Одеській області від 20.08.2018р. №14/1-843 (зворотній лист а.с.23) матеріальна допомога для оздоровлення не була виплачена позивачу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області стосовно несплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

При цьому, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1: заборгованості з грошового забезпечення за роботу в нічний час у розмірі 1040,77грн. та 3628,15грн., відпускних (матеріальну допомогу на оздоровлення) в розмірі 7607,77грн. та зобов'язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) в розмірі 1 333 895,60грн. за час затримки виплати з 20.07.2011р. по день винесення судового рішення (станом на 17.09.2018р.), судом встановлено наступне.

Як встановлено судом, підполковник міліції ОСОБА_1 проходив службу в Київському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на посаді заступника начальника відділу-начальника міліції громадської безпеки Таїровського відділу міліції Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Так, нормами спеціального законодавства, а саме Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. №499 визачено порядок виплати грошового забезпечення, однак не зазначено порядок виплати працівникові середнього заробітку за час затримки виплати.

Водночас, суд зазначає, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. В той же час такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року по справі №805/5111/15-а.

При цьому, положеннями ст.116, 117 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, згідно положень КЗпП України відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) несе роботодавець.

Згідно з частиною 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.4 КАС України в адміністративних справах відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача, а суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 та зазначено його представником під час судового засідання 12.12.2018р. позивач вважає, що його позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з грошового забезпечення за роботу в нічний час, матеріальної допомоги на оздоровлення та щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку мають бути звернені саме до Головного управління МВС України в Одеській області, оскільки відповіді на звернення позивача надавалися саме Головним управлінням, бухгалтер Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області знаходитья в Головному управлінні, кошторис Київського РВ готувало та затверджує ГУМВС.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 проходив службу в Київському РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, яке є самостійною юридичною особою та на момент прийняття рішення не припинена.

Враховуючи викладене та те, що суд прийшов до висновку про визнання протиправною бездіяльності Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області стосовно несплати ОСОБА_1 нічних за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р. та матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з грошового забезпечення за роботу в нічний час та компенсації, матеріальної допомоги на оздоровлення та щодо нарахування та виплати ОСОБА_1. середнього заробітку, які звернені до Головного управління МВС України в Одеській області задоволенню не підлягають, оскільки з останнім позивач не перебував у трудових відносинах.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 2,3 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Академіка Філатова,15А ) стосовно несплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) нічних за 28.04.2011р., 16.05.2011р., 10.07.2011р.

Визнати протиправною бездіяльність Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області стосовно несплати ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) матеріальної допомоги на оздоровлення за 2011 рік.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2018р.

Суддя К.О. Танцюра

.