Справа № 819/720/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/506/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКО» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року в справі № 819/720/18 (суддя Шульгач М.П., м. Тернопіль) за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКО» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,-

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2018 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) «АСКО» заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій відповідно до п.п. «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за період з березня 2018 року по квітень 2018 року включно в сумі 31548, 39 грн.

Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 11 червня 2018 року адміністративний позов задовольнив повністю та ухвалив стягнути з ТзОВ«АСКО» на користь Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 31548, 39 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки заборгованістьпо відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсії виникла щодо працівника, який не набув права на таку пенсію.

Так, усі надані позивачем розрахунки, виконані із врахуванням пільгового стажу працівника ОСОБА_1 - 12 років 6 місяців, якого у нього немає, що підтверджується копією його трудової книжки, у якій відсутній запис про проведення атестації його робочого місця та не відображено характеру умов праці, а також його зайнятості у шкідливих умовах праці повний робочий день. Доказами зазначеного є також довідка про заробітну плату для обчислення пенсії та довідка про фактично відпрацьований час, довідка підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів у ній, книги нарахування заробітної плати за період з 25.07.1994 по 28.11.2002. Зазначеними доказами підтверджується, що пільговий стаж працівника ОСОБА_1 за весь час роботи маляром становить 9 років 30 днів замість 12 років 6 місяців на роботах, що зазначені у п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та у Списку №2 Переліку виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМ України, що не дає останньому підстав для призначення і виплати пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до зазначеного Списку №2, як за виконання ним робіт із шкідливими і важкими умовами праці на посаді маляра.

Апелянт також зазначає, що позивач не надав розрахунок, який підтверджує, з чого саме складається сума 1593, 93 грн, що підлягає відшкодуванню ТзОВ «АСКО» Тернопільському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Тернопільської області.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує безпідставність вимог апеляційної скарги та законність й обґрунтованість оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції. Вказує, зокрема, на те, що факт наявності пільгового стажу та правомірності нарахування пенсії ОСОБА_1 встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та матеріалами справи підтверджується наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АСКО» зареєстроване в управлінні Фонду як платник страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області на адресу ТзОВ«АСКО» направлялися розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з»ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»за березень - квітень 2018 року в розмірі 31548, 39 грн.

Вказану суму ТзОВ«АСКО»добровільно не відшкодовано, а відтак, за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 31548, 39 грн.

Задовольняючи повністю позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 31548, 39 грн, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем надано належні та допустимі докази існування заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а також відсутністю доказів добровільної сплати відповідачем вказаної заборгованості.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є правильними.

Так,статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Зі змістуст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Обов'язок з відшкодування відповідних витрат УПФ встановлено Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

Згідно з абзацом 4 п.1ст.2 Закону №400/97-ВР(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначеніпідпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно допунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченогостаттею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Обов'язок відшкодування витрат з виплати пенсій, призначених заст.13 Закону №1788-ХІІ, передбачений п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»№1058-IV, за правилами якого пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно достатей 13і14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Встановлено, що пенсію за віком на пільгових умовах заСписком № 2 відповідно до п.п. «б» - «з»статті 13 Закону України«Про пенсійне забезпечення»було призначено ОСОБА_1, який працював у відповідача.

Відшкодування підприємствами витрат Пенсійного Фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 рокута зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 64/8663 від 16.01.2004 року (далі-Інструкція № 21-1).

Згідно з п. 6.2 Інструкції витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з п.6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Судом встановлено, що розмір заявленої до стягнення заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №2 за березень-квітень 2018 року.

Також слід зазначати, що правомірність призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.10.2017 року у справі №607/14955/16-а за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, треті особи: ТОВ «АСКО», ПАТ «Тернопільавто», про визнання дій щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах неправомірними та зобов'язання призначити пільгову пенсію. Судом ухвалено визнати протиправними дії Тернопільського ОУПФ Тернопільської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язано Тернопільське ОУПФ Тернопільської області з 12.09.2016 року призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, з зарахуванням трудового стажу за період роботи з 03.05.1989 по 28.01.2002 на посаді маляра до пільгового стажу.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018 року вказане вище рішення залишено без змін. А тому, відповідно до норм ст. 255 КАС України, таке набрало законної сили.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, та, відповідно подальшого обов'язку відповідача їх відшкодовувати, є безпідставними, оскільки згаданим вище рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.10.2017 року встановлені протилежні обставини, які, в силу дії норм ч. 4 ст. 78 КАС України, не підлягають доказуванню.

При цьому, колегія суддів зазначає, що єдиною підставою для відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №2 та повідомлення про направлення та вручення розрахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, Тернопільське ОУПФ надіслало на адресу ТзОВ«АСКО» розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно ч.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з»ст.13 Закону №1788-ХІІ.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що вказані розрахунки відповідачем оскаржувались, відповідно визначені у ньому зобов'язання є узгодженими.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не оплатив заборгованість, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями243,310,315,316,321,322,325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АСКО»залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року в справі № 819/720/18- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 19 грудня 2018 року.