Справа № 824/688/18-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/688/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_1 (позивач), з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації про позбавлення ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кельменецьким РВУ МВС України в Чернівецькій області 14.02.1996 року ідентифікаційний код НОМЕР_2 , статусу члена сім`ї померлого ветерана війни, відповідно до закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації відновити ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кельменецьким РВУ МВС України в Чернівецькій області 14.02.1996 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , статус члена сім`ї померлого ветерана війни, відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та видати посвідчення, що підтверджує цей статус.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.04.2018 року відповідач позбавив її статусу члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Крім того відповідач листом № 1219 від 17.04.2018 року просив повернути посвідчення члена сім`ї померлого ветерана війни. Враховуючи, що причиною смерті ОСОБА_2 є захворювання, одержане внаслідок обов`язку військової служби, а також те, що позивач є його дружиною, не була одружена вдруге, рішення відповідача про позбавлення її статусу члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

22.08.2018 року до суду надійшов відзив Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації в якому вказується, що соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, здійснюється відповідно до закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Статус члена сім`ї померлого ветерана війни, відповідно до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачці був встановлений неправомірно і тому відповідач прийняв рішення про скасування.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги, а також справу розглядати у порядку письмового провадження.

Представник відповідача заперечував проти позову, надав пояснення суду по суті спору, а також клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав клопотання про розгляд справи без їх участі. При цьому, зазначив, що заперечує проти позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 від 12.03.2009 року ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 (а. с. 11).

В період з 16.01.1988 року по 26.04.1988 року ОСОБА_2 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі військової частини № 43187. (а. с. 12-14).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії (серія 10 ААВ № 941408) ОСОБА_2 при повторному огляді встановлено другу групу інвалідності безтерміново. Захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. (а. с. 57).

03.11.2014 року ОСОБА_2 видано посвідчення серія НОМЕР_4 інваліда 2 групи інвалідності та надано статус ветерана війни. (а. с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 . (а. с. 16).

Відповідно до висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 04.09.2015 року захворювання, що привело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Встановлений діагноз ІХС рецидивуючий інфаркт міокарду. Гостра серцево-судинна недостатність. (а. с. 17).

01.10.2015 року Чернівецькою облдержадміністрацією видана довідка № 266 ОСОБА_1 , про те, що вона є дружиною померлого громадянина ОСОБА_3 категорії першої, смерть якого пов`язана з чорнобильською катастрофою. (а. с. 59).

Згідно витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 845 від 27.11.2015 року захворювання громадянина ОСОБА_2 , 1956 року народження, підтверджене експертним заключенням Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру на засіданні № 12 від 04.09.2015 року «ІХС. Рецидивуючий інфаркт міокарду, гостра серцево-судинна недостатність», що на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 15.05.2015 року, виданого виконавчим комітетом Нелиповецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області та лікарського свідоцтва про смерть № 255/398 від 14.05.2015 року виданого ОКМУ «Патологоанатомічне бюро» м.Чернівці, послужило смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - захворювання і причини смерті, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. (а. с. 18).

09.12.2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Кельменецької РДА надало ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видано відповідне посвідчення. (а. с. 19).

28.11.2017 року Чернівецька облдержадміністрація видала ОСОБА_1 посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії І, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою. (а. с. 20).

22.03.2018 року відповідач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА із проханням надати роз`яснення щодо правомірності встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни. (а. с. 21).

У відповіді в листі № 01.1-20/1961 від 13.04.2018 року вказано, що соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому посилалися на лист Міністерства соціальної політики України від 06.02.2018 року № 67/0/166-18/401.(а.с. 22-23).

17.04.2018 року відповідач листом № 1219 повідомив позивачку, що 09.12.2015 року неправомірно встановлено статус члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Також зазначив, що позивачці терміново необхідно повернути посвідчення члена сім`ї померлого ветерана війни серії НОМЕР_6 , виданого 09.12.2015 року управлінням праці та соціального захисту населення. (а. с. 24).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон № 3551).

Цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого становлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551 на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Пунктами 1 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551 визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 (чоловік позивача) у складі військової частини НОМЕР_7 виконував завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Військова служба у складі військової частини та виконання обов`язків військової служби пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, стали підставою та надали право ОСОБА_2 за життя отримати статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, так і статус інваліда війни. (а. с. 12, 15).

З аналізу наведених правових норм слідує, що обов`язковими умовами, за яких особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

У ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до довідки Чернівецького обласного МСЕК від 23.10.2014 року (серія 10 ААВ №941408) ОСОБА_2 був визнаний інвалідом ІІ групи, захворювання у якого пов`язане із невиконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Крім того, відповідно до експертного висновку Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру від 04.09.2015 року захворювання, що привело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Встановлений діагноз ІХС рецидивуючий інфаркт міокарду. Гостра серцево-судинна недостатність.

Таким чином, ОСОБА_2 ,, був військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_7 , який у період із 16.01.1988 року по 26.04.1988 року виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримав захворювання у вказаний період часу, був інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З огляду на встановлені обставини та враховуючи, що захворювання ОСОБА_2 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, факт виконання ОСОБА_2 військового обов`язку під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не може звужувати будь-які соціальні гарантії передбачені Законом № 3551.

Крім того суд зазначає, що Законом № 3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни віднесено осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. (ст. 7 Закону № 3551).

Згідно із положеннями п. 1 ст. 10 Закону № 3551 чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Судовим встановлено, що позивач ОСОБА_1 належить до члена сім`ї особи ОСОБА_2 з інвалідністю внаслідок виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської АЕС, є одним із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право громадян повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

В контексті наведеного вище принципу, суд приходить до висновку, що соціальні цінності, які гарантує Держава позивачу - отримання певного статусу "члена сім`ї померлого ветерана війни", не можуть обмежуватись протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень, яке окрім іншого є не мотивованим, і таким, що прийняте без законодавчих на те підстав та довільному тлумаченні норм на, які не відповідають встановленим обставинам справи, та з посиланням на листи роз`яснення, які не є нормативно-правовими актами. З огляду на це, судом відхиляються доводи відповідача про те, що на позивача не поширюються вимоги Закону №3551.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, встановлені обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн., що підтверджується квитанцією № 167 від 07.2018 року, № 119 від 23.10.2018 року (а. с. 6, 95).

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1409,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-80, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації про позбавлення ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кельменецьким РВУ МВС України в Чернівецькій області 14.02.1996 року ідентифікаційний код НОМЕР_2 , статусу члена сім`ї померлого ветерана війни, відповідно до закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

3. Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації відновити ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кельменецьким РВУ МВС України в Чернівецькій області 14.02.1996 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , статус члена сім`ї померлого ветерана війни, відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та видати посвідчення, що підтверджує цей статус.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (60152, Чернівецька область, Кельменецький район, с. Браїлівка, РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1409,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації (60100, Чернівецька область, Кельменецький район, смт. Кельменці, пл. Центральна, 4, ).

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Повне найменування учасників процесу:
Позивач: - ОСОБА_1 (60152, Чернівецька область, Кельменецький район, с. Браїлівка, РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: - Управління праці та соціального захисту населення Кельменецької районної державної адміністрації (60100, Чернівецька область, Кельменецький район, смт. Кельменці, пл.. Центральна, 4, ).

Суддя П.Д. Дембіцький