Справа № 0440/5938/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Справа № 0440/5938/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (далі ТОВ «АТБ-маркет», позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС (далі відповідач), в якій просило:
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000002/2 від 09.02.2018 року;
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000003/2 від 09.02.2018 року;
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA500060/2018/000005/2 від 10.02.2018 року;
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA500060/2018/000007/2 від 13.02.2018 року;
Позивач вважає вказані рішення субєкту владних повноважень необґрунтованими, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, ознак підробки, тощо, а наявні у них відомості підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціну, що була фактично сплачена за ці товари.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження
16.10.2018 року від Одеської митниці ДФС надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволені позову зазначивши наступне.
Під час митного контролю товарів за вказаними митним деклараціями програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у звязку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.
Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями UА500060/2018/003341 від 07.02.2018 року, UA500060/2018/003345 від 07.02.2018 року, UA500060/2018/003489 від 08.02.2018 року, UA500060/2018/003600 від 09.02.2018 року, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зокрема, разом із митною декларацією UА500060/2018/003341 від 07.02.2018 року позивачем не надано документів, що підтверджують транспортні витрати, а також у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням, до ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. Окрім цього, згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Однак, наданий разом з іншими документами страховий поліс 5122 від 18.01.18 не відповідає вищезазначеним умовам.
Разом із митною декларацією UA500060/2018/003345 від 07.02.2018 року позивачем для здійснення митного оформлення товарів надано ліцензійний договір № ЕС 112632 від 16.04.2015 року, але в розрахунках митної вартості відсутні будь-які ліцензійні платежі, які могли б вплинути на числові значення митної вартості задекларованих товарів; крім цього, вищевказаний ліцензійний договір представлений на іноземній мові без перекладу, що ускладнює розуміння його суті та змісту.
Разом із митною декларацією UA500060/2018/003489 від 08.02.2018 року позивачем не надано документів, що підтверджують транспортні витрати, а також у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням, до ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. Окрім цього, згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Однак, наданий разом з іншими документами страховий поліс 5120 від 18.01.2018 року не відповідає вищезазначеним умовам.
Разом із митною декларацією UA500060/2018/003600 від 09.02.2018 року позивачем надано банківський платіжний документ від 28.12.2017 року, у якому міститься посилання на інвойси 17BWHK-FZ209 від 25.10.2017 року, 17WHK-FZ262 від 26.10.2017 року, які не належать до даної поставки. Також у банківському платіжному документі від 23.01.2018 року міститься посилання лише на контракт, тобто дані документи не дають змогу ідентифікувати за якою саме поставкою здійснюється оплата. Крім цього, у специфікації № 1 від 25.10.2017 року до контракту 3121-BW/CN від 25.10.2017 року зазначені суми не відповідають сумам у банківських платіжних документах. Також термін дії першої передоплати не відповідає умовам вказаним в специфікації. Також у сертифікаті якості виробника б/'н від 19.12.2017 року невірно зазначено кількість товару.
Таким чином, на думку відповідача, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.
На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, Одеською митницею ДФС повідомлено позивача про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів:
- для підтвердження заявленої митної вартості товарів, задекларованих у МД UА500060/2018/003341 - виписки з бухгалтерської документації, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, декларації країни відправлення;
- для підтвердження заявленої митної вартості товарів, задекларованих у МД UА500060/2018/003345 - виписки з бухгалтерської документації, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, декларації країни відправлення, а також перекладу ліцензійного договору українською мовою;
- для підтвердження заявленої митної вартості товарів, задекларованих у МД UA500060/2018/003489 - виписки з бухгалтерської документації, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, декларації країни відправлення.
- для підтвердження заявленої митної вартості товарів, задекларованих у МД UA500060/2018/003600 - виписки з бухгалтерської документації, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару.
Позивачу, крім того, повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів.
Опрацюванням додатково наданих документів відповідачем встановлено, що вони виявлені митницею розбіжності не усувають, та, в свою чергу, також містять розбіжності.
На думку відповідача, позивачем не було надано до митниці в повному обсязі витребувані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а відтак, позивач не скористався правом підтвердити заявлену митну вартість товарів шляхом надання додаткових документів.
Представники сторін у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.
Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість товару та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA500060/2018/000002/2 від 09.02.2018 року, яким митну вартість товару було скориговано за другорядним методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (ст. 60 МК України), з 6,3230 дол. США за шт. до 8,2420 дол. США за шт.
Відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість товару та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA500060/2018/000003/2 від 09.02.2018 року, яким митну вартість товару було скориговано за другорядним методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (ст. 60 МК України), з 3,9303 дол. США за шт. до 4,8050 дол. США за шт.
Відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість товару та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA500060/2018/000005/2 від 10.02.2018 року, яким митну вартість товару було скориговано за другорядним методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (ст. 60 МК України), з 6,3230 дол. США за шт. до 8,2420 дол. США за шт.
Відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість товару та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів UA500060/2018/000007/2 від 13.02.2018 року, яким митну вартість товару, без вказівки на обраний метод, було скориговано з 6,3230 дол. США за шт. до 8,2420 дол. США за шт.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем:
а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;
б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;
в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;
б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;
в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);
г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності.
Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
Як свідчать матеріали справи, зокрема надані копії митних декларацій UA500060/2018/003341 від 07.02.2018 року; UA500060/2018/003345 від 07.02.2018 року; UA500060/2018/003489 від 08.02.2018 року; UA500060/2018/003600 від 09.02.2018 року, товар поставлявся позивачеві компанією Bestway (Hong Kong) International Limited, Китай, за контрактом на поставку продукції № 3121-BW/CN від 25.10.2017 року на умовах поставки CFR/Одеса (Інкотермс, у редакції 2000 року).
Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, у редакції 2000 року, термін CFR «вартість і фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.
Таким чином, продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення.
Весь товар позивачеві за названими митними деклараціями був поставлений на умовах поставки CFR/Одеса, а отже, у позивача не могли виникнути витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, оскільки такі були понесені продавцем товару та включені у вартість товару.
Враховуючи наведене, твердження відповідача, що ненадання позивачем документів, що підтверджують транспортні витрати, унеможливило прийняття митним органом митної вартості товарів, визначеної позивачем, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах права, тому що за правилами ч. 2 ст. 53 МК України транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, подаються декларантом лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.
Як вбачається із п. 2.2. 9. контракту на поставку продукції № 3121-BW/CN від 25.10.2017 р., копія якого була надана позивачем відповідачеві разом із названими митними деклараціями, ціна товару включає в себе вартість упаковки.
Приймаючи до уваги вищенаведене, твердження відповідача про те, що відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, повязаних із пакуванням, до ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, а саме, контрактом на поставку продукції № 3121-BW/CN від 25.10.2017 року, копія якого була надана позивачем відповідачеві разом із названими митними деклараціями.
У пункті 9.3. Розділу 9 «Терміни» Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, у редакції 2000 року, зазначено: «Існують тільки два терміни, пов'язані із страхуванням, як-от терміни CIF і CIP. Відповідно до них продавець зобов'язаний забезпечити страхування на користь покупця. В інших випадках сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.»
Судом встановлено, що весь товар позивачеві за названими митними деклараціями був поставлений на умовах поставки CFR/Одеса.
Таким чином, позивач не зобовязаний був забезпечити мінімальне страхування (покривати зазначену в договорі ціну плюс 10%).
Окрім того, за умовами поставки CFR ані у продавця, ані у покупця немає обовязку здійснити страхування товару, а отже, страхування товару будь-якою сторін контракту може бути здійснене лише за бажанням (згодою) та у будь-який час.
Тобто, твердження відповідача щодо невідповідності умовам Інкотермс 2000 страхових полісів, наданих позивачем разом із названими митними деклараціями, є безпідставними.
За приписами ч. 10 ст. 58 МК України роялті та інші ліцензійні платежі є складовою митної вартості лише у тому випадку, якщо вони стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Відповідачем не доведено, що позивач повинен був сплачувати за цим ліцензійним договором ліцензійні платежі прямо чи опосередковано, як умову продажу оцінюваних товарів.
Враховуючи наведене, твердження відповідача, що у розрахунках митної вартості відсутні будь-які ліцензійні платежі, які могли б вплинути на числові значення митної вартості задекларованих товарів, є необґрунтованими.
Приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, надання ліцензійного договору на іноземній мові без перекладу, що ускладнило розуміння його суті та змісту, відповідачем не доведено, оскільки копія договору не була надана суду.
Твердження відповідача, що у банківському платіжному документі від 28.12.2017 року, у якому міститься посилання на інвойси 17BWHK-FZ209 від 25.10.2017 року, 17WHK-FZ262 від 26.10.2017 року, які не належать до даної поставки, є необґрунтованими та спростовуються наданими позивачем копіями цих інвойсів.
Так, в інвойсі № 17BWHK-FZ209 від 25.10.2017 року зазначено: контракт № 3121-BW/CN від 25.10.2017 року; специфікація № 1 від 25.10.2017 року, а перелік товарів (враховуючи кількість та ціну) повністю збігається із переліком товарів, який наведено у специфікації № 1 від 25.10.2017 року до контракту № 3121-BW/CN від 25.10.2017 року.
Інвойс № 17WHK-FZ262 від 26.10.2017 року також містить посилання на контракт № 3121-BW/CN від 25.10.2017 року та специфікацію № 1 від 25.10.2017 року, а перелік товарів (враховуючи кількість та ціну) повністю збігається із переліком товарів, який наведено у специфікації № 2 від 26.10.2017 року до контракту № 3121-BW/CN від 25.10.2017 року.
Cума оплати за банківським платіжним документом від 28.12.2017 року складає 155 477,59 доларів США.
Cума оплати за банківським платіжним документом від 23.12.2017 року складає 350 271,25 доларів США.
Загальна сума оплати за двома вказаними платіжними документами складає 518 258,62 доларів США, що дорівнює сумі двох Специфікацій № 1 та № 2, та сумі двох інвойсів 17BWHK-FZ209 від 25.10.2017 року, 17WHK-FZ262 від 26.10.2017 року, а отже, надані платіжні документи надавали змогу ідентифікувати товар.
При цьому, оплачуючи товар в такий спосіб та у такі строки, позивач не порушив будь-яких нормативно-правових актів, а тому доводи відповідача з цього приводу є необґрунтованими.
Твердження відповідача, що у сертифікаті якості виробника б/'н від 19.12.2017 року невірно зазначено кількість товару, також є необґрунтованими та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Правовідносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частин 1, 2, 4, пункту 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України, товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.
Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем до моменту поміщення цих товарів, транспортних засобів у відповідний митний режим не може перевищувати 180 календарних днів.
Перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.
Митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Відповідно до статей 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:
1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;
2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;
3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;
4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;
5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;
6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;
7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
Декларація митної вартості подається у разі:
1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;
2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;
3) якщо покупець та продавець пов'язані між собою.
В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.
Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.
Згідно до ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів , які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.
Відповідно до ч. 2-3 ст. 57 Митного Кодексу, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з п. 1-4 ст. 60 Митного Кодексу України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Відповідач прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів із посиланням на ст. 60 МК України.
Проте відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження подібності вказаних товарів, у тому числі не зазначено яким чином було враховано відмінність торгових марок та виробників вказаних товарів, репутацію товарів на ринку, не надано пояснень щодо відмінності часу експорту оцінюваних товарів. Крім того, Відповідачем не надано детального розрахунку зробленого ним коригування митної вартості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість товару. У відповідності зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що позивачем було надано відповідачеві всі необхідні супровідні документи, а також документи, що підтверджують митну вартість товару, які не містили розбіжностей, ознак підробки, тощо, а наявні у них відомості підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціну, що була фактично сплачена за ці товари, через що, суд приходить до висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, КАС України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000002/2 від 09.02.2018 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000003/2 від 09.02.2018 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000005/2 від 10.02.2018 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA500060/2018/000007/2 від 13.02.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1