Справа № 810/1734/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1734/18 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

за участю:

секретаря Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради Київської області на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі за адміністративним позовом Білоцерківської міської ради Київської області до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Фурсівська сільська рада Київської області, Київське квартирно-експлуатаційне управління (київське КЕУ) про визнання протиправним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківська міська рада Київської області звернулась до суду з позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: Фурсівська сільська рада Київської області, Київське квартирно-експлуатаційне управління (київське КЕУ) про визнання протиправним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 07.07.2006 № 251 "Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апелянта обґрунтовані, зокрема, тим, що Білоцерківська міська рада про оспорюване розпорядження не могла знати, оскільки обставини передачі земельних ділянок стали окремими предметами спору, а відомо про них стало у січні 2018 року. Крім того, апелянтом вказано, що оскаржуване розпорядження продовжує порушувати права територіальної громади м. Біла Церква.

Представник апелянта в судовому засіданні наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просив скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник Фурсівської сільської ради Київської області в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Представник Київського квартирно-експлуатаційне управління (київське КЕУ) в судовому засіданні просив прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, що не заважає розгляду справи за його відсутності. Крім того, відповідачем було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Білоцерківської районної державної адміністрації

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, обґрунтовуючи необхідність поновлення строку на звернення до суду з даним позовом Білоцерківською міською радою Київської області вказано, що 25.01.2018 у попередньому судовому засіданні при розгляді справи № 810/3401/17 за адміністративним позовом Білоцерківської міської ради до Білоцерківської районної ради, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, представником Білоцерківської районної ради до суду в якості доказів і обґрунтування правомірності дій було додано розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 07.07.2006 № 251 «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу»

31.01.2018 у попередньому судовому засіданні у іншій справі представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «БілоцерківМАЗ»» при розгляді Господарським судом Київської області справи № 911/3642/17 за позовом ТОВ «Науково-виробниче підприємство «БілоцерківМАЗ»» до Білоцерківської міської ради, треті особи: Білоцерківська районна державна адміністрація, Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківський вантажний авіакомплекс» про визнання недійсним свідоцтва на право власності щодо нерухомого майна та визнання права власності було подано відповідь на відзив наданий Білоцерківською міською радою. Головним аргументом правомірності дій Білоцерківської районної державної адміністрації стало розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 07.07.2006 № 251 «Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу».

Так, даним розпорядженням вилучено з землекористування Білоцерківської КЕЧ району земельну ділянку площею 330 га, в тому числі, під житловою забудовою - 32,0 га, землями промисловості - 152,3943 га, сіножатими 143,2057 га, іншими землями - 2,4 га в межах Фурсівської міської ради і передано її до земель запасу Фурсівської сільської ради.

З огляду на вказане, позивач вважає, що Білоцерківська міська рада про оспорюване розпорядження не могла знати, оскільки дані обставини стали окремими предметами спору, а відомо про них стало у січні 2018 року.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що зазначені в адміністративному позові та заяві про поновлення строку звернення до суду відомості про те, коли Білоцерківській міській раді стало відомо про існування зазначеного розпорядження є суперечливими, оскільки рішенням Білоцерківської районної ради від 12.03.2015 № 40-427 затверджений проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл Фурси та Чмирівка Білоцерківського району Київської області, виготовлений на підставі генерального плану, який містить підпис Білоцерківського міського голови. В свою чергу, листом № 1302/1-7 від 21.04.2016 виконавчий комітет Білоцерківської міської ради звертався до голови Фурсівської сільської ради з проханням надати документи про затвердження генерального плану с. Фурси і винесення меж с. Фурси в натурі.

Листом № 240/02-14 від 05.05.2016 Фурсівська сільська рада повідомила про наявність відомостей в Державному земельному кадастрі про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць с. Фурси та с. Чмирівка та надала відповідні витяги.

Листом № 2326/1-7 від 06.07.2016 виконавчий комітет Білоцерківської міської ради підтвердив отримання відповіді та повторно звернувся до голови Фурсівської сільської ради з проханням надати документи про затвердження генерального плану. На даний лист була направлена відповідь (лист №37/02-14 від 20.07.2016.), до якої додані копії рішення Білоцерківської районної ради № 40-427 від 12.03.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл Фурси та Чмирівка Білоцерківського району», розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 147 від 20.03.2014 «Про погодження генерального плану сіл Фурси та Чмирівка», а також викопіювання меж с. Фурси та м. Біла Церква.

Дані обставини, на переконання суду першої інстанції, свідчать про обізнаність Білоцерківської міської ради щодо включення земельної ділянки 330 га в межі сіл Фурси та Чмирівка в квітні 2016 року.

В той же час, колегія суддів вважає зазначені висновки Київського окружного адміністративного суду необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, початок місячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Разом з тим, процесуальний закон обмежує право звернення до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванню учасників судового процесу. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Отже, для вирішення питання про застосування строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно встановити початок його перебігу.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

Так, із Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відтак, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду, її поведінку, що передувала зверненню до суду та аргументи, щодо пропуску строку такого звернення.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для повернення позовної заяви, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Також, у справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Досліджуючи обставини, за яких позивач міг або мав можливість дізнатись про наявність оскаржуваного розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області від 07.07.2006 №251 "Про передачу земельних ділянок до складу земель запасу", колегія суддів зазначає, що поряд з отриманням від Фурсівської сільської ради вищевказаних відповідей на запити та землевпорядну документацію, позивач не отримував оскаржуваного розпорядження, що не спростовано відповідачем жодними доказами.

Крім того, апелянтом вірно вказано, що із змісту самого розпорядження Білоцерківської РДА Київської області від 07.07.2006 № 251 не можливо встановити які саме земельні ділянки було передано до земель запасу Фурсівської сільської ради, позаяк до нього не розроблялося землевпорядної документації, тобто земельна ділянка не формувалася і не виносилася в натурі на місцевості.

Разом з тим, на переконання суду апеляційної інстанції, обґрунтованими є доводи апелянта щодо можливого порушення прав територіальної громади міста Біла Церква внаслідок вилучення земельних ділянок, переданих до комунальної власності міста Біла Церква внаслідок прийняття спірного розпорядження.

Відтак, з урахуванням предмету позову та встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає обставини, зазначені апелянтом на підтвердження поважності пропущеного строку, обгрунтованими, в зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 242, 308, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківської міської ради Київської області задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

(Постанову у повному обсязі складено 17.12.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук