Справа № 810/2992/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2992/18 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Антоненко К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.03.2018 №25868-50, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які власниками об'єктів нежитлової нерухомості за 2017 р. у розмірі 4 113 грн. 60 коп.

На обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що в порушення вимог Податкового кодексу України до 15 липня 2016 р. Тетіївською міською радою не були встановлені ставки податку. У зв'язку з цим позивач вважав, що у 2017 р. мали застосовуватись ставки згідно рішенню ради № 912 від 14.01.2015 р.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема, скаржник звертає увагу на те, що відповідно до рішення Тетіївської міської ради № 383 від 22.09.2017 р. рішення № 264 від 25.01.2017 р. втратило чинність.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень загальною площею 85,7 кв.м.

01 березня 2018 р. Головне управління ДФС у Київській області прийняло податкове повідомлення-рішення № 25868-50, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які власниками об'єктів нежитлової нерухомості у розмірі 4 113 грн. 60 коп.

За змістом підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Оскільки у власності позивача майно, яке є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ОСОБА_2 є платником цього податку.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки було запроваджено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VIII, який набув чинності з 01.01.2015 р.

В силу положень ст. 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки належить до місцевих податків.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 названої статті ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За приписами пункту 12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Разом з тим, в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону №1791, не застосовуються вимоги п.п.4.1.9 п.4.1 та п.4.5 ст.4, п.п.12.3.4 п.12.3, п.п.12.4.3 п.12.4 та п.12.5 ст.12 ПК України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (пункт 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1791.

У разі прийняття органами місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків і зборів на 2017 рік після 01.01.2017 року, термін з якого вони вступають в силу визначається в самому рішенні.

25 січня 2017 року Тетіївською міською радою прийнято рішення №264-17-VII «Про внесення змін до додатку №1 до рішення 65 сесії міської ради від 14.01.2015 року №912 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки» п. 1.2 якого встановлено ставку податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб з 01.01.2017 року у розмірі 1,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Помилковим є твердження позивача про те, що Головне управління ДФС у Київській області не мало правових підстав для застосування зазначеної ставки податку оскільки до 15 липня 2016 р. Тетіївською міською радою не були встановлені ставки податку на 2017 р.

Відповідно до пункту 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

За змістом підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України принцип стабільності означає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Рішенням Тетіївської міської ради № 264-17-VII від 25 січня 2017 року не встановлювався новий податок і не вносились зміни до будь-яких елементів існуючого податку.

Названим рішенням було встановлено ставку існуючого податку на відповідний рік, а відтак приписи підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України не підлягають застосуванню у даній правовій ситуації.

Пунктом 1.2 Рішення Тетіївської міської ради «Про внесення змін до додатку №1 до рішення 65 сесії міської ради від 14.01.2015 року №912 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки» від 22 вересня 2017 року №383-25-VII встановлено ставку податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб з 01.01.2018 року у розмірі 0,3 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Пунктом 3.2. Рішення Тетіївської міської ради від 22 вересня 2017 року №383-25-VII рішення сімнадцятої сесії міської ради сьомого скликання №264 від 25 січня 2017 року вважати таким, що втратило чинність.

Виходячи з наведеного, позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що нарахування відповідачем податкового зобов'язання проводилося за рішенням, яке втратило чинність.

Разом з тим, оскільки рішенням від 22 вересня 2017 року №383-25-VII встановлено ставки податку з 01.01.2018 року, то логічним є висновок про те, що рішення сімнадцятої сесії міської ради сьомого скликання №264 від 25 січня 2017 року також втратило чинність з 01.01.2018 року.

Відтак, у ГУ ДФС у Київській області відсутні будь-які правові підстави для незастосування у 2017 році, щодо позивача, як власника об'єкта нежитлової нерухомості, положень статті 266 ПК України в частині нарахування грошового зобов'язання.

Відповідно ж до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 18 грудня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В. Земляна

суддя В.П.Мельничук