Справа № 813/3397/13-а
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3397/13-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

представника позивача Довганя В.І.,

представника відповідача Жеребецького Н.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» (далі ТОВ «Аудиторська фірма «Транс-Аудит», позивач)

до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Залізнична ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, відповідач)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» звернулося з позовом у якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18 грудня 2012 року про визначення суми грошового зобов'язання з ПДВ на суму 81171,17 грн. та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в розмірі 40585,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту перевірки позивача ґрунтуються на припущеннях про неспроможність ТзОВ «Росаріо» здійснювати господарську діяльність. Проте, первинні документи, надані платником податків, невмотивовано не взяті до уваги. Крім того, зазначає, що податковим органом не встановлено розбіжностей між задекларованим товариством податковим кредитом та задекларованим ТзОВ «Росаріо» податковими зобов'язаннями у відповідному періоді виникнення зобов'язань.

Вважає, що позивач не зобов'язаний перевіряти наявність у свого контрагента наміру здійснення господарської діяльності, а також фіктивність створення останнього, оскільки дані питання входять до компетенції інших державних органів.

Позивач жодним чином не міг і не повинен був передбачати дотримання чи недотримання своїм контрагентом вимог податкового законодавства.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву. Заперечення обґрунтоване тим, що у ТзОВ «Росаріо» немає власних виробничих потужностей та трудових ресурсів, що виключає можливість виконання взятих на себе зобов'язань, в тому числі і згідно договору укладеного з ТОВ «Аудиторська фірма «Транс-Аудит». Вважає, що первинні документи, якими позивач обґрунтовує факт здійснення господарських операцій з ТзОВ «Росаріо» не слід вважати належними доказами у підтвердження виконання господарських зобов'язань у зв'язку з тим, що особа, яка уповноважена на вчинення юридично значимих дій від імені ТзОВ «Росаріо» - ОСОБА_3 їх фактично не вчиняв, що сам засвідчив у поясненнях відібраних слідчим СУ УМВД Росії по м.Пенза капітаном юстиції Фроловим Д.В., зазначені вище документи не підписував у зв'язку із відсутністю на територіях України.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.06.2013 року у справі №813/3397/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова від 18.12.2012 № .

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.11.2017 року у справі № 813/3397/13-а скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.06.2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2014 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В Ухвалі Вищий адміністративний суд України зазначає, що суди попередніх інстанцій відхилили надані ДПІ докази щодо фіктивної діяльності ТОВ «Росаріо», покликаючись на те, що вони не відповідають критерію належного доказу. Повідомлені ДПІ фактичні обставини щодо фіктивності операцій з поставки із посиланням на конкретне джерело інформації щодо цих обставин не отримали належної оцінки судами, хоча вони є належними доказами, оскільки стосуються як обставин щодо реальності поставок товарів в операціях позивача з ТзОВ «Росаріо», так і юридичної сили первинних документів як доказів господарської операції. Крім того, суд зазначає, що під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, перевірити належним чином доводи сторін щодо фактичної поставки позивачу від ТОВ «Росаріо» нематеріального активу.

Згідно ухвали від 16.01.2018 року справу №813/3397/13-а прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

13.02.2018 року протокольною ухвалою суду замінено відповідача у справі на Залізничну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

03.05.2018 року протокольною ухвалою суду відмовлено позивачу у залученні третьої особи Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області.

Ухвалою від 24.05.2018 року зупинено провадження у справі №813/3397/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Транс-Аудит" до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення до набрання законної сили рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі №813/4128/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Транс-Аудит" до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою від 19.11.2018 року поновлено провадження у справі.

12.02.2018 року, 03.05.2018 року та 29.11.2017 року ТзОВ «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» подано додаткові докази на обґрунтування позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, зазначених у позові та додаткових поясненнях, вказав, що кримінальна справа, що була порушена за фактом фіктивного підприємництва ТзОВ «Росаріо» була закрита слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (відсутність складу злочину).

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд виходив з наступного.

07.12.2012 року ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Аудиторська фірма «Транс - Аудит»» з питань господарських відносин з ТзОВ «Росаріо» за грудень 2010 року. За результатами проведеної перевірки складено акт № 2179/22-1/31895956.

Проведеною перевіркою встановлено, що на порушення п. 1.7. ст. 1, п. 7.2., п.п. 7.4.1., п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ТОВ «Аудиторська фірма «Транс - Аудит»» занижено податок на додану вартість за грудень 2010 року у розмірі 81171,17 грн.

В ході проведення перевірки податковим органом, крім іншого, використано акт Бориспільської ОДПІ м. Бориспіль № 650/23-2/37323055 від 30.09.2011 року «Про результати проведення документальної невиїзної перевірки ТзОВ «Росаріо» з питань достовірності показників декларації з податку на додану вартість за період листопад - грудень 2010 року». У вказаному акті зазначено, що за результатами аналізу документів, які є в обліковій справі підприємства, податкової звітності та інформації з зовнішніх джерел не встановлено наявність у ТзОВ «Росаріо» власних, орендованих, одержаних по договорах лізингу, складських, торгівельних, виробничих та інших приміщень, які суб'єкт господарювання міг би використовувати при здійсненні фінансово - господарської діяльності. Відтак, ТзОВ «Росаріо» проводило діяльність спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням податкової вигоди третіх осіб.

Таким чином, операції ТзОВ «Росаріо» не підтверджуються з врахуванням реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо - складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Податковий орган в акті перевірки, також зазначає, що представлені ТОВ «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» до перевірки податкові накладні, акти приймання виконаних робіт не підтверджують факт придбання послуг, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій. Викладені обставини у своїй сукупності вказують на те, що господарські операції безпосередньо між ТОВ «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» та ТзОВ «Росаріо» фактично не відбулися. Відтак, господарські операції ТОВ «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» із ТзОВ «Росаріо» не мали реального товарного характеру. Наявність у ТОВ «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» документів, які відповідно до Закону України «Про податок на додану вартість» є необхідними для формування податкового кредиту, а саме, податкові накладні, акти приймання виконаних робіт, видані (складені) ТзОВ «Росаріо», на думку податкового органу, не є безумовною підставою для віднесення сум до податкового кредиту, у зв'язку з тим, що відомості, які містяться в таких податкових накладних є недостовірними.

Податковий орган також зазначає, що викладені обставини в акті документальної невиїзної перевірки податкової звітності ТзОВ «Росаріо» з ПДВ за період листопад - грудень 2010 року та покази свідка ОСОБА_3, який у своїх свідченнях зазначив, що не підписував жодних договорів як посадова особа ТзОВ «Росаріо», оскільки не знав про існування такого підприємства та про його діяльність, на території України ніколи не перебував, у своїй сукупності вказують на те, що господарська операція між ТОВ «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» та ТзОВ «Росаріо» фактично не відбулася.

18.12.2012 року ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби прийнято податкове повідомлення - рішення №, яким згідно п.п.54.3.2. п.54.3. ст.54, п.123.1. ст. 123 Податкового кодексу України, на підставі акта перевірки № 2179/22-1/31895956 від 07.12.2012 року, встановлено порушення п.1.7. ст.1, п.7.2., п.п.7.4.1., п.п.7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», у зв'язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість, усього 121756,76 грн., в тому числі за основним платежем - 81171,17 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 40585,59 грн.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами і доповненнями (в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1.3. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Згідно п. 1.7. ст. 1 цього ж Закону, податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Абзацами першим, другим підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР, втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

За змістом наведених норм право платника податків включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією суми витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (послуг).

Судом встановлено, що 12.12.2010 року між ТОВ «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» (як замовником) та ТзОВ «Росаріо» (як виконавцем) укладено договір купівлі-продажу бази проведень для автоматизованих систем бухгалтерських проведень (АСБО) №025/1 та договір купівлі-продажу бази тестувань №026/1.

Згідно договору №025/1, в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає покупцеві базу проведень, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти та оплатити її. (п. 1.1. договору).

Оплата за цим договором здійснюється протягом трьох робочих днів з дня підписання сторонами акту приймання - передачі бази проведень. (п. 4.2. договору).

Згідно договору №026/1, в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає покупцеві базу тестувань, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти та оплатити її. (п.1.1 договору).

Оплата за цим договором здійснюється протягом трьох робочих днів з дня підписання сторонами акту приймання - передачі бази проведень. (п. 4.2. договору).

Позивачем в обґрунтування позовних вимог надано суду копії: актів приймання - передачі бази проведень (в об'ємі 55 розділів та 1289 розділів) згідно договорів № 025/1 та № 026/1 від 12.12.2010 року від 28.12.2010 року складених між позивачем та ТзОВ «Росаріо»; актів № 122801 та № 122802 від 28.12.2010 року здачі - приймання робіт (виконання послуг) згідно договорів № 025/1 та № 026/1 від 12.12.2010 року від 28.12.2010 року складених між позивачем та ТзОВ «Росаріо»; податкових накладних № 122801 та № 122802 від 28.12.2010 року виданих у позивачу його контрагентом ТзОВ «Росаріо», із зазначенням номенклатури товару продавця, в тому числі ПДВ сплаченого в ціні товару; картків рахунку: 631: Контрагенти - ТзОВ «Росаріо» (замовлення по ПН № 0000264 та № 0000265) за період 28.12.2010 року по 31.03.2011 року; свідоцтва про державну реєстрацію, відомостей про перебування ТзОВ «Росарію» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, довідки Бориспільської ОДПІ про взяття на облік ТзОВ «Росарію», Свідоцтва про реєстрацію ТзОВ «Росарію» платником ПДВ від 10.12.2010 року та Статуту ТзОВ «Росаріо»; договорів № ПР/НФ-1158/НЮ від 10.02.2011 року, № ПР/НФ-1159/НЮ від 10.02.2011 року, № Л/НФ - 11300/НЮ від 14.02.2011 року, № Л/НФ - 11299/НЮ від 14.02.2011 року, № Д/НФ-113993/НЮ від 30.12.2011 року, № Д/НФ-11124/НЮ від 31.01.2011 року, № Д/НФ-11125/НЮ від 31.01.2011 року, № П/НА - 12781/НЮ від 10.01.2012 року, № П/НФ - 11684/НЮ від 17.01.2011 року, № П/НФ-11685/НЮ від 17.01.2011 року, № ПЗ/ІОЦ-121540/НЮ від 09.07.2012 року, № НЗ/ІОЦ - 121539/НЮ від 09.07.2012 року, укладених між ДП «Придніпровська залізниця», ДТГО «Львівська залізниця», ДП «Донецька залізниця», СТГО «Південна залізниця», ДТГО «Південно - Західна залізниця» (як замовниками) та позивачем (як виконавцем) на встановлення, поновлення автоматизованого інформаційно - аналітичного бюлетеня «Фінансово-правовий огляд. Версія 2» та автоматизованого інформаційно - аналітичного бюлетеня «Фінансово-правовий огляд. Версія 3»; договорів № ПР/НФ-1160/НЮ від 10.02.2011 року, № Л/НФ-1131/НЮ від 14.02.2011 року, № Д/НФ-113994/НЮ від 30.12.2011 року, № Д/НФ-11126/НЮ від 31.01.2011 року, № П/НА-12782/НЮ від 10.01.2012 року, № П/НЮ-11686/НЮ від 17.01.2011 року, № ПЗ/ІОЦ-121541/НЮ від 09.07.2012 року, НГ - 12 - 644/НЮ від 16.07.2012 року, укладених між ДП «Придніпровська залізниця», ДТГО «Львівська залізниця», ДП «Донецька залізниця», СТГО «Південна залізниця», ДТГО «Південно - Західна» (як замовниками) та позивачем (як виконавцем) на встановлення, поновлення та обслуговування комп'ютерної програми з тестування працівників «Профі - тест»; додаткової угоди № Л/НФ-11299/НЮ-ДУ-1 від 30.12.2011 року до договору про поновлення автоматизованого інформаційно - аналітичного бюлетеня «Фінансово - правовий огляд. Версія 2» № Л/НФ-11299/НЮ від 14.02.2011 року; додаткової угоди № 1 від 16.07.2012 року до договору про поновлення автоматизованого інформаційно - аналітичного бюлетеня «Фінансово - правовий огляд» № ОД/НФ-10-648-НЮ від 28.05.2010 року; бази бухгалтерських проведень ТзОВ «Росаріо» із зазначенням змісту господарської операції; бази тестувань із зазначенням змісту запитання, варіантів відповіді та пояснення відповіді.

Крім того, позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій та правомірності включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість подано суду копії: податкових накладних, актів здачі-приймання робіт (надання послуг), відомостей по рахунку 631 за 2010 рік щодо контрагента позивача - ТОВ «Росаріо», базою бухгалтерських проведень по ТзОВ «Росаріо» що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей.

Підпунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК) встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, зокрема, на підставі первинних документів.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону № 996-XIV).

Враховуючи положення Закону № 996-XIV, суд зазначає, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та витрати для визначення об'єкту оподаткування з податку на прибуток мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг, робіт) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу №025/1 та № 026/1 від 12.12.2010, акти приймання-передачі б/номера та № 122801 від 28.12.2010 року, податкові накладні від 28.12.2010 № 122802 та 122801 підписані від імені ТзОВ «Росаріо» ОСОБА_3 (засновник та керівник ТОВ «Росаріо»).

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 29.12.2011, складений слідчим відділу № 1 СУ УМВС Росії капітаном юстиції Фроловим Д.В., гр.ОСОБА_3 заперечив своє відношення до створення та діяльності ТОВ «Росаріо», вказавши, що ніколи не був на території України, а з 11.10.2011 перебуває у місцях позбавлення волі.

Вказане також підтверджується повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на запит ДПС України від 19.12.2011 № 4539/5/07-6016 про відсутність у базі даних інформації щодо перетину державного кордону громадянином РФ ОСОБА_3 (а.с.39-45, т. 5-й).

Тобто договір купівлі-продажу, акти приймання-передачі та податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Крім того, актом перевірки встановлено, що ТзОВ «Росаріо» не має власних або орендованих основних засобів, трудових ресурсів, які суб'єкт господарювання міг би використовувати при здійсненні фінансово - господарської діяльності.

Статус фіктивного нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

У постанові Верховного Суду України від 27.06.2017 №21-3418а16 висловлена правова позиція, згідно із якою первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентами, які не мали можливості фактично здійснювати господарські операції, у зв'язку з відсутністю майна та інших матеріальних ресурсів, економічно необхідних для здійснення операцій з купівлі-продажу або надання послуг, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними.

Стала практика Верховного Суду України (рішення від 22.03.2016 у справі №810/6201/14, від 26.04.2016 №2а-4201/11/2670, від 12.04.2016 №826/17617/13-а тощо, виходить із того, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Зазначені обставини свідчать про те, що фактично дані бухгалтерського та податкового обліку сформовані позивачем по взаємовідносинам з ТзОВ «Росаріо» за відсутності реально вчинених господарських операцій та на підставі первинних документів, які не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою.

Суд зазначає, що право на віднесення сум до складу витрат при обчисленні об'єкту оподаткування податку на прибуток та право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникають у разі здійснення господарських операцій, підтверджених відповідними розрахунковими платіжними та інші первинними документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Факт відсутності, або невідповідності первинного документу, який посвідчує господарську операцію, встановленим вимогам, унеможливлює формування на його підставі витрат або податкового кредиту.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного суду викладеною в постанові від 23.01.2018 року у справі № К/9901/436/18 та постанові від 30.01.2018 року у справі №К/9901/480/18.

Крім того, суд звертає увагу, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» зверталося із заявою до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про досягнення податкового компромісу за платежем: податок на додану вартість в розмірі 121756,76 грн., в тому числі 81171,17 грн. за основним платежем та 40585,59 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Рішенням Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області від 06.02.2015 року відмовлено Товариству у погодженні податкового компромісу.

Товариством з обмежено відповідальністю «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» оскаржено в судовому порядку вищевказане рішення.

Постановою Верховного суду від 04.12.2018 року у справі №813/4128/17 постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2018 року, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Транс-Аудит" відмовлено - залишено без змін.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку (договора, податкові та видаткові накладні, акти приймання-передачі, картки рахунку, платіжні доручення та ін.) по контрагенту ТзОВ «Росаріо» не є достатніми доказами фактичного виконання операцій; спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими контролюючим органом фактами щодо фіктивної діяльності контрагента позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом не встановлено порушень вимог чинного законодавства суб'єктом владних повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог. У задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства, понесені позивачем судові витрати поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Транс-Аудит» до Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 19.12.2018 року.

Суддя Крутько О.В.