Справа № 813/1000/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2292/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року, головуючий суддя Карп»як О.О., ухвалене о 16:21 год. у м. Львові, повний текст якого складено 13.09.2018 року, у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Старт» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивач ГУ ДФС у Львівській області звернувся в суд з позовом до ТзОВ «Мега Старт», в якому просило застосувати арешт коштів відповідача, що знаходяться на рахунках цього платника податків у банківських установах.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що 14.02.2018 року фахівцями Головного управління ДФС у Львівській області здійснено вихід на адресу ТзОВ «Мега Старт» з метою проведення перевірки, але відповідач відмовив у допуску до проведення перевірки, що є підставою для накладення арешту на кошти платника податків, у зв»язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідачем не обґрунтовано підстави відмови у допуску інспекторів контролюючого органу до проведення документальної перевірки, відтак така відмова є неправомірною.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у зв»язку із прийняттям Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні від 21.12.2016 року № 1797-VІІІ, згідно із яким з 01.01.2017 року ДПІ виконують функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом, а функцію контрольно-перевірочної роботи закріплено виключно за контролюючими органами обласного та центрального рівнів та на підставі п.п. 16.1.5, 16.1.7 п. 16.1 ст. 16, п.п. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п.п. 73.3 ст.73, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Львівській області від 14.02.2018 року № 986 виписано направлення від 14.02.2018 року № 1374 щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Мега Старт» за звітний період з 01.09.2016 року по 31.10.2016 року з питань проведення взаємовідносин фінансово-господарського характеру із платниками податків ТзОВ «Вайден», ТзОВ «Найзон» та ТзОВ «Пролайд».

Для вручення наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки № 986 та ознайомлення відповідача з направленням № 1374 фахівцями ГУ ДФС у Львівській області 14.02.2018 року було здійснено вихід на адресу місцезнаходження ТзОВ «Мега Старт»: м. Львів, вул. Шевченка, 335, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Матеріалами справи стверджується, що старшим державним ревізор-інспектором ГУ ДФС у Львівській області було вручено уповноваженій особі відповідача - представнику ТзОВ «Мега Старт» копію наказу від 14.02.2018 року № 986, однак у допуску до проведення перевірки відмовлено, у зв»язку з тим, що, як наголосив представник відповідача, ухвала судді, на підставі якої видано даний наказ, буде оскаржена до суду з підстав її неправомірності.

За результатами відмови у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення позапланової документальної перевірки, останніми складено акт від 19.02.2018 року № 108/13-01-14-00/40413363.

На підставі вищевикладених обставин, Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 07.03.2018 року № 8391/10/13-01-14-06-16, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна відповідача.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не подано доказів наявності у відповідача податкового боргу та відсутності майна для його погашення, дане рішення Головного управлінням ДФС у Львівській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з п. 94.1 ст. 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Положеннями п.п. 94.4-94.6 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Колегія суддів зазначає, що п.п. 94.19.1 п. 94.1 ст. 94 ПК України передбачено припинення адміністративного арешту майна платника податків у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Отже, враховуючи вимоги ст. 94 ПК України, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, а тому застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з п. 94.2 ст. 94 ПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п.п. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти не у зв»язку з наявністю у відповідача податкового боргу та відсутністю майна для погашення такого боргу, а у зв»язку з недопуском працівників контролюючого органу до проведення перевірки. Будь-яких доказів того, що на час виникнення спірних правовідносин у відповідача був податковий борг позивач не надав.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстави для застосування податковим органом арешту коштів платника податків на рахунках, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі № 820/4710/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 813/1000/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Повний текст постанови складено 21.12.2018 року.