Справа № 398/866/17 (2-а/398/117/17)
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 грудня 2018 року

Київ

справа № 398/866/17 (2-а/398/117/17)

провадження № К/9901/20490/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., провівши в касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправним дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Крімченко С.А. від 4 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В., Чепурнова Д.В. від 4 жовтня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправним дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, викладене у формі протоколу № 577 від 17 лютого 2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789- XII (у редакції Закону України від 12 липня 2001 № 2663-III) у розмірі 90 процентів від суми місячного заробітку;

- зобов'язати Олександрійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789- XII (у редакції Закону України від 12 липня 2001 року №2663-III) у розмірі 90 процентів від суми місячного заробітку, з 10 лютого 2017 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI. На час звернення позивачки за призначенням пенсії за вислугу років саме на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789- XII (в частині визначення права на пенсію за вислугу років прокурорів і слідчих зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років) ця норма права втратила чинність.

Відповідно до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

Позивачка на час звернення за призначенням пенсії не мала вислуги років, яка дає право на пенсійне забезпечення, за Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII, тобто 23 років, відповідно, вона не має права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до цього Закону.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернулась із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 працює в органах прокуратури України на посаді прокурора Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області.

10 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області з заявою про призначення їй пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789- XII (у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-III) у розмірі 90 процентів від суми місячного заробітку.

Олександрійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області листом від 24 лютого 2017 року № 1942/03-28 повідомило позивачку про те, що прийнято рішення про відмову у призначенні їй зазначеного виду пенсії, яке оформлене протоколом № 577 від 17 лютого 2017 року. Відмову у призначенні їй пенсії за вислугою років мотивовано тим, що починаючи з 15 липня 2015 року Закон України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789- XII втратив чинність, а її стаж роботи, який дає право на пенсійне забезпечення за вислугу років становить 20 років 1 місяць 25 днів, що є меншим ніж 23 роки, передбачених частиною 1 статті 86 Закону «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

6. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_2 звернулась до суду.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII суттєво звужене її право на пенсію за вислугою років. Відповідно до статті 22 Конституції України звуження змісту та обсягу існуючих прав особи не допускається.

8. Олександрійським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області подано заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року, в яких воно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 5 листопада 1991 року, що діяла до 1 жовтня 2011 року) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 процентів від суми їхньої місячної заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 процентів місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

10. Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років.

11. З 15 липня 2015 року стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII щодо права на пенсійне забезпечення за вислугу років втратила чинність, у зв'язку із набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VI.

12. Таким чином, оскільки позивачка звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії 10 лютого 2017 року спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VI.

13. Згідно із статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

14. У прокурорів та слідчих, які в період часу з 26 липня 2001 року до 1 жовтня 2011 року мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того, чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

15. Станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення їй пенсії за вислугу років були: а) вислуга років - 23 роки; б) стаж на посадах прокурорів - 13 років.

16. Судами попередніх інстанцій встановлено, що загальна вислуга років позивачки станом на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії складала 22 роки 7 місяців 25 днів, в тому числі стаж роботи на посадах працівника прокуратури 20 років 1 місяць 25 днів, тобто вислуга років позивачки є меншою від 23 річного стажу, визначеного частиною 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, що не надає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років.

17. Посилання позивачки на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися є безпідставним, оскільки у період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року, що діяла до 30 вересня 2011 року, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Станом на 30 вересня 2011 року у позивачки був відсутній стаж роботи 20 років, а тому, у період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.

18. У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26 червня 2014 року, пункт 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

19. Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивачки не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, оскільки зазнали змін норми законодавства щодо призначення пенсій працівникам органів прокуратури, а також немає усталеної практики національних судів на підтримку аналогічних скарг заявників. З огляду на це, у позивача не було «законних сподівань», які могли б підпадати під дію статті 1 Першого протоколу.

20. Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини від 3 червня 2014 року у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

21. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі №752/2806/17, від 30 серпня 2018 року у справі № 212/7438/16-а, від 31 жовтня 2018 року у справі № 638/1952/17.

22. Оскільки стаж позивачки за вислугу років не достатній для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірних правовідносинах Пенсійний фонд України не порушив права позивачки на пенсію.

23. Коли стаж позивача за вислугу років не достатній для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а в період дії статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII позивачка не набула права на призначення пенсії за вислугу років, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

24. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 4 липня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

судді Я. О. Берназюк

М.І. Гриців