Справа № 200/11983/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 р. Справа№200/11983/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом Державного підприємства «ОСОБА_1 ім. М.С. Сургая» (, 85670, Донецька область, м. Вугледар)

до Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (, 85600, Донецька область, м. Курахове, вул. Плєханова, 2)

про скасування податкових повідомлень-рішень від 26 серпня 2016 року № НОМЕР_1, від 22 вересня 2016 року № 000612525, від 3 листопада 2016 року № 000739525, від 10 листопада 2016 року № 000759525

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «ОСОБА_1 ім. М.С. Сургая» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових-повідомлень рішень від 26 серпня 2016 року № НОМЕР_1 у розмірі 24823 грн. 44 коп., від 22 вересня 2016 року № 000612525 у розмірі 25188 грн. 41 коп., від 3 листопада 2016 року № 000739525 у розмірі 25188 грн. 42 коп., від 10 листопада 2016 року № 000759525 у розмірі 47234 грн. 26 коп.

Ухвалою від 19 листопада 2018 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/11983/18-а. Ухвалою від 19 грудня 2018 року суд відмовив Марїнській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами за участю представника відповідача в порядку загального позовного провадження в адміністративній справі № 200/11983/18-а.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що Марїнської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області було проведено камеральну перевірку та складено наступні акти про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій декларації з плати за землю за період за 2013- 2015 роки: відокремленого підрозділу «Шахта «ОСОБА_1 № 3 ім. М.С. Сургая» державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія»: № 426/1220/33577404 від 16 серпня 2016 року, № 507/1220/33577404 від 13 вересня 2016 року, державного підприємства «ОСОБА_1 ім. М.С. Сургая»: № 543/1220/40695853 від 20 жовтня 2016 року, № 560/1220/40695853 від 31 жовтня 2016 року. Відповідно до Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про створення шляхом виділу державного підприємства «ОСОБА_1 ім. М.С. Сургая» від 5 лютого 2016 року за №54 державне підприємство «Донецька вугільна енергетична компанія» було реорганізовано 28 липня 2016 року шляхом виділу з його складу відокремленого підрозділу «Шахта «ОСОБА_1 № 3 ім. М.С. Сургая» та створення на його базі державного підприємства «ОСОБА_1 ім. М.С. Сургая». Згідно з пунктом 7 цього наказу ДП «ОСОБА_1 ім. М.С. Сургая» є правонаступником прав та обовязків ДП «ДВЕК», повязаних з діяльністю ВП «Шахта «ОСОБА_1 № 3 ім. М.С. Сургая» згідно з розподільчим балансом. Відповідачем під час перевірки було встановлено, що ВП «Шахта «ОСОБА_1 № 3 ім. М.С. Сургая» було порушено термін сплати самостійно визначеного грошового зобовязання з плати за землю з юридичних осіб, визначений пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755. Відповідно до вказаних актів відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 26 серпня 2016 року № НОМЕР_1, від 22 вересня 2016 року № 000612525, від 3 листопада 2016 року № 000739525, від 10 листопада 2016 року № 000759525, з якими позивач не погоджується з нарахуванням штрафних санкцій у повному обсязі.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити у задоволені позову, зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до норм діючого законодавства України. Також зазначає, що платником земельного податку ВП «Шахта «ОСОБА_1 № 3 ім. М.С. Сургая», самостійно обчислено суму податку та надано до ОДПІ 30 січня 2014 року реєстраційний номер НОМЕР_2 податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) на 2014 рік 133583 грн. 25 коп. з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями - 11131 грн. 95 коп., 12 лютого 2015 року реєстраційний номер НОМЕР_3 податкову декларацію з плати за землю (земельний податок) на 2015 рік та з урахуванням уточнюючої податкової декларації від 19.08.2015 № НОМЕР_4 615138 грн. 35 коп. з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями - 43924 грн. 29 коп.(січень-червень) та 58598 грн. 76 коп. (липень-грудень). Всупереч вимогам пункту 287.3 статті 287 ПКУ протягом 2014-2015 років ВП «Шахта «ОСОБА_1 № 3 ім. М.С. Сургая» не було сплачено жодної суми узгодженого податкового зобовязання по платі за землю. Рішенням Вугледарської міської ради від 20 квітня 2016 № 7/4-5 надано пільгу з 1 травня 2016 року по 31 грудня 2016 року) зі сплати земельного податку у розмірі 75%. На підставі вищезазначеного рішення платником 6 травня 2016 року надано уточнююча декларація з плати за землю на 2016 рік № НОМЕР_5 на зменшення земельного податку за 2016 рік (травень - грудень) у сумі 1007536 грн. 60 коп., рівними частками зменшення за місяцями - 125942 грн.07 коп. У звязку з несплатою платником земельного податку станом на дату надання уточнюючої декларації з плати за землю у підприємства загальна заборгованість по земельному податку - 1439789 грн.70 коп. Таким чином, всупереч вимогам ПК України позивачем системно не сплачуються самостійно визначені ним грошові зобовязання з земельного податку. Також зазначає, що у даному випадку відповідним документом та іншим джерелом стала уточнююча декларація № НОМЕР_5 від 6 травня 2016 року, показники якої привели до абсолютного зменшення суми податкового боргу з земельного податку. Якщо податкове зобов'язання з плати за землю, самостійно визначене платником в податкових деклараціях за 2013-2015 роки, не сплачено протягом строків, визначених ПК України, а погашення податкового боргу відбулося внаслідок подання уточнюючої декларації № НОМЕР_5 від 6 травня 2016 року зі зменшенням суми раніше нарахованого зобов'язання, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого у пункті 126.1 статті 126 ПК України, з урахування загального строку затримки сплати суми податкового боргу.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Державне підприємство «ОСОБА_1 ім. М.С. Сургая» зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України за кодом , витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно з Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 5 лютого 2016 року № 54 «Про створення шляхом виділу державного підприємства «ОСОБА_1 ім. Сургая», позивача було створено шляхом виділу зі складу державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» відокремленого підрозділу «Шахта «ОСОБА_1 № 3 ім. М.С. Сургая». У пункті 7 Наказу закріплено, що згідно з розподільчим балансом, а також у частині забезпечення соціальних гарантій, передбачених Гірничим Законом України та Галузевою угодою, ДП «ОСОБА_1 ім..ОСОБА_2» є правонаступником прав та обовязків ДП «ДВЕК», повязаних з діяльністю ВП «Шахта «ОСОБА_1 № 3 ім. М.С. Сургая».

31 січня 2013 року позивачем було складено та подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2013 рік. Згідно декларації річна сума зобовязання, що підлягає сплаті 133583 грн. 25 коп.

30 січня 2014 року позивачем було складено та подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2014 рік. Згідно декларації річна сума зобовязання, що підлягає сплаті 133583 грн. 25 коп.

18 серпня 2015 року позивачем було складено та подано до контролюючого органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2015 рік. Згідно декларації річна сума зобовязання, що підлягає сплаті 615138 грн. 35 коп.

10 лютого 2016 року позивачем було складено та подано відповідачу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2016 рік. Згідно декларації річна сума зобовязання, що підлягає сплаті 2015073 грн. 17 коп.

Рішенням Вугледарської міської ради від 20 квітня 2016 року № 7/4-5 «Про надання пільги зі сплати земельного податку гірничодобувним підприємствам у 2016 році», було вирішено надати пільгу зі сплати земельного податку гірничодобувним підприємствам у розмірі 75 відсотків від суми обчисленого податку у 2016 році. Дане рішення набирає чинності з 1 травня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

6 травня 2016 року, позивачем, було складено та направлено відповідачу, уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2016 рік (отримано 6 травня 2016 року, реєстраційний номер НОМЕР_5). Згідно уточнюючої податкової декларації річна сума земельного податку на 2016 рік визначена у розмірі 1007536 грн. 57 коп., щомісячно з січня по квітень 2016 року 167922 грн. 76 коп., а з травня по грудень 41980 грн. 69 коп.

Судом також встановлено, що відповідачем було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій декларації з плати за землю за грудень 2013 року лютий 2015 року. При перевірці були використані податкові декларації з плати за землю за 2014 рік від 30 січня 2014 року № НОМЕР_2, за 2015 рік від 12 грудня 2015 року № НОМЕР_3. За результатами перевірки було складено акт від 16 серпня 2016 року № 426/1220/33577404.

За висновками акту перевірки від 16 серпня 2016 року податковим органом було встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобовязання по земельному податку за 2013 року 2015 року та несвоєчасне подання податкової звітності.

26 серпня 2016 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким відповідно до акту перевірки від 16 серпня 2016 року встановлено порушення сплати грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб визначеного пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України та на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України за затримку від 488 до 944 календарних днів сплати за несплату грошового зобовязання в сумі 124117 грн. 20 коп. позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 24823 грн. 44 коп.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій декларації з плати за землю за 20132015 роки. При перевірці були використані податкові декларації з плати за землю за 2014 рік від 30 січня 2014 року № НОМЕР_2, за 2015 рік від 12 грудня 2015 року № НОМЕР_3. За результатами перевірки було складено акт від 13 вересня 2016 року № 507/1220/33577404.

За висновками акту перевірки від 13 вересня 2016 року податковим органом було встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобовязання по земельному податку за 2013 року лютий 2015 року та несвоєчасне подання податкової звітності.

22 вересня 2016 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 000612525, яким відповідно до акту перевірки від 13 вересня 2016 року встановлено порушення сплати грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб визначеного пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України та на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України за затримку від 914 до 639 календарних днів сплати за несплату грошового зобовязання в сумі 125942 грн. 05 коп. позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 25188 грн. 41 коп.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій декларації з плати за землю за 20132015 роки. При перевірці були використані податкові декларації з плати за землю за 2015 рік від 12 грудня 2015 року № НОМЕР_3, за 2016 рік від 6 травня 2016 року № НОМЕР_5. За результатами перевірки було складено акт від 20 жовтня 2016 року № 543/1220/40695853.

За висновками акту перевірки від 20 жовтня 2016 року податковим органом було встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобовязання по земельному податку за 2013 року липень 2015 року та несвоєчасне подання податкової звітності.

3 листопада 2016 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 000739525, яким відповідно до акту перевірки від 20 жовтня 2016 року встановлено порушення сплати грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб визначеного пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України та на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України за затримку від 397 до 884 календарних днів сплати за несплату грошового зобовязання в сумі 125942 грн. 10 коп. позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 25188 грн. 42 коп.

Відповідачем було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій декларації з плати за землю за 20132015 роки. При перевірці були використані податкові декларації з плати за землю за 2015 рік від 19 серпня 2015 року № НОМЕР_4 (уточнююча), за 2015 рік від 12 грудня 2015 року № НОМЕР_3. За результатами перевірки було складено акт від 31 жовтня 2016 року № 560/1220/40695853.

За висновками акту перевірки від 31 жовтня 2016 року податковим органом було встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобовязання по земельному податку за 2013 року вересень 2015 року та несвоєчасне подання податкової звітності.

10 листопада 2016 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 000612525, яким відповідно до акту перевірки від 31 жовтня 2016 року встановлено порушення сплати грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб визначеного пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України та на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України за затримку від 365 до 1034 календарних днів сплати за несплату грошового зобовязання в сумі 236171 грн. 32 коп. позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 47234 грн. 26 коп.

Суд також встановив, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 2 липня 2013 року № 805/8505/13-а адміністративний позов Мар'їнського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Мар'їнської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі Відокремленого підрозділу «ОСОБА_1 № 3» ім. М.С. Сургая» про стягнення грошових коштів з рахунків у банках, обслуговуючого такого платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з земельного податку у сумі 89055 грн. 53 коп. задоволено повністю та стягнуто з рахунків Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» заборгованість з земельного податку у розмірі 89055 (вісімдесят девять тисяч пятдесят пять) грн. 53 коп. з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків на користь Мар'їнка УКА, , р/р 0087, ОКПО 38028736, МФО 834016, код платежу 13050100.

Ухвалою від 27 вересня 2013 року № 805/8503/13-а задоволено заяву Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про розстрочення заборгованості у сумі 89055 грн. 53 коп., яка була стягнута постановою Донецького окружного адміністративного суду від 2 липня 2013 року у справі за позовом Мар'їнського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Мар'їнської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» в особі Відокремленого підрозділу «ОСОБА_1 № 3» ім. М.С. Сургая» про стягнення грошових коштів з рахунків у банках, обслуговуючого такого платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з земельного податку у сумі 89055 грн. 53 коп. та розстрочена заборгованість у сумі 89055 грн. 53 коп., яка була стягнута постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2013 року на 36 (тридцять шість) місяців наступним чином: з жовтня 2013 року по вересень 2016 року включно стягувати щомісяця з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» заборгованість з земельного податку по 2473 (дві тисячі чотириста сімдесят три) грн. 76 коп., останнього місяця 2473 (дві тисячі чотириста сімдесят три) грн. 93 коп.

Згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до положень статті 16 ПК України платники податків зобов'язані вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено в контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно з пунктом 48.2 статті 48 ПК України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Згідно з пунктом 49.2 статті 49 ПК України платник додатків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених ним Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: - календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно з пунктом 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченою статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Судом встановлено, що суму визначеного податкового зобовязання по сплаті плати за землю позивач визначив самостійно та вказав у податковій декларації від 10 лютого 2016 року. Як вже зазначалось, 6 травня 2016 року, позивачем, було складено та направлено відповідачу, уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2016 рік, якою визначено до зменшення податкове зобовязання з плати за землю.

Відповідно до пункту 50.1. статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ПКУ строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 ПКУ погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу підтверджене відповідним документом.

Джерела погашення податкового боргу платника податків визначені статтею 87 ПК України. Відповідно до пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.2 статті 87 ПК України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пункту 87.9. статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Таким чином, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, в тому числі помилково чи надмірно сплачені, а також майно платника податків.

Суд зауважує, що серед визначеного приписами статті 87 Податкового кодексу України вичерпного переліку джерел погашення податкового боргу платника податків, відсутня можливість врахування уточнюючих податкових декларацій у якості платіжних документів в рахунок погашення податкового боргу. Крім того, слід відмітити, що декларація не є платіжним документом, а дата коригування грошових зобов'язань не є датою погашення (сплати) коштів.

Так, за визначенням, яке міститься в пункті 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Положеннями пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України передбачено, що податковим обов'язком є обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи (п.35.1 ст. 35 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 9.3 статті 9 Податкового кодексу України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Частиною 5 статті 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

Податковий кодекс України не наводить визначення поняття сплата, втім відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Розрахунковим (платіжним) документом відповідно до визначення термінів, наведених у підпункті 1.35 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача. У статті 22 вказаного Закону серед видів розрахункових документів зазначені платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер. При цьому, відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Крім того, суд зазначає, що згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, згідно із приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм, податкова декларація чи уточнюючий розрахунок є звітним документом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, тобто визначається (узгоджується) сума податкового зобов'язання щодо кожного окремого податку, а у випадках, коли платник виконує функцію податкового агента як роботодавець, є документом, що свідчить про суми нарахованого, сплаченого доходу на користь платників податків - фізичних осіб, а також суми утриманого та/або сплаченого податку до бюджету (зокрема, єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб). Водночас, податкова декларація чи уточнюючий розрахунок не підтверджують самого факту сплати (погашення) боргу.

В розумінні наведених норм Податкового кодексу України зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом, є неприйнятним, оскільки погашення податкового боргу не є тотожним з поняттям погашенню суми податкового боргу, відсутність суми та кількості днів прострочки сплати, як основної ознаки об'єкту погашення, виключає кореспонденцію цієї норми із положеннями статті 126 Податкового кодексу України та доводить помилковість висновку про тотожність цих понять, а відсутність складу правопорушення, а саме відсутність факту погашення податкового боргу призводить до безпідставності нарахування штрафу з земельного податку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 8 серпня 2016 року № К/800/47967/15.

Суд також погоджується з доводами позивача, про те, що оскільки сума зменшення податкових зобовязань не відноситься до джерел сплати податкових зобовязань та податкового боргу, вищезазначену суму не можна рахувати як сплату податкового боргу та застосовувати до неї пункт 126.1 статті 126 ПК України «Порушення правил сплати (перерахування) податків».

Враховуючи вищевикладене, подача уточнюючих декларацій не є погашенням податкового боргу платником податків у розумінні норм підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14, статті 50, статті 87, статті 126 Податкового кодексу України, оскільки платник податків не погашав (не сплачував) податковий борг, а коригував податкові зобов'язання (грошові зобов'язання) в сторону зменшення.

Відповідачем не наведено ґрунтовних доводів відносно того, що подання позивачем уточнюючих розрахунків є фактичною сплатою узгодженої суми податкового зобов'язання, у той час як нарахування штрафних санкцій залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. При погашенні податкового боргу за рахунок зменшення зобов'язань попереднього періоду не відбувається надходження коштів до бюджету, а тому відсутні підстави для застосування фінансової відповідальності, передбаченої статтею 126 Податкового кодексу України.

З аналізу наведених приписів слідує, що погашення податкового боргу можливе за рахунок грошових коштів, сплачених платником податків до бюджету в рахунок погашення податкового боргу, а не за рахунок подання уточнюючих податкових декларацій. За таких обставин, суд зазначає, що подання позивачем уточнюючої податкової декларації з плати за землю, якою зменшено суми самостійно визначених грошових зобов'язань, не є сплатою боргу з орендної плати, а тягне за собою лише зміну раніше задекларованих податкових зобов'язань, в даному випадку шляхом їх зменшення, і ніяким чином не може бути прирівняне до погашення податкового боргу.

За таких обставин, висновки контролюючого органу про те, що погашення податкового боргу відбулося за рахунок подання позивачем уточнюючої податкової декларації з плати за землю є помилковими та безпідставними, та відповідно спростовує твердження відповідача що окрім традиційного способу погашення податкового боргу сплатою грошових коштів, можливі і інші способи такого погашення. Суд також погоджується з доводами позивача з приводу того, що пунктом 102.1 ПК України також визначено граничний строк, після якого контролюючі органи не можуть вже визначати грошові зобовязання.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ПКУ, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 ПК України), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше - за днем її фактичного подання.

Суд також погоджується з доводами позивача, що статтею 6 Закону України від «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 2 вересня 2014 pоку № 1669-VII встановлено, що під час проведення АТО субєкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Місто Вугледар Донецької області, на території якого розташований відповідач, на обліку в якому перебуває позивач, входить до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне). У звязку із чим у порушення вказаних норм позивачу було нараховано штрафні санкції.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень в порядку частини 2 статті 77 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Судовий збір позивачем був сплачений відповідно до квитанції від 29 жовтня 2018 року у сумі 1836 грн. 52 коп.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства «ОСОБА_1 ім. М.С. Сургая» (, 85670, Донецька область, м. Вугледар) до Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (, 85600, Донецька область, м. Курахове, вул. Плєханова, 2) про скасування податкових повідомлень-рішень від 26 серпня 2016 року № НОМЕР_1, від 22 вересня 2016 року № 000612525, від 3 листопада 2016 року № 000739525, від 10 листопада 2016 року № 000759525 задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Марїнської обєднаної державної податкової інспекції від 26 серпня 2016 року № НОМЕР_1, яким нарахований штраф у розмірі 24823 грн. 44 коп.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Марїнської обєднаної державної податкової інспекції від 22 вересня 2016 року № 000612525, яким нарахований штраф у розмірі 25188 грн. 41 коп.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Марїнської обєднаної державної податкової інспекції від 3 листопада 2016 року № 000739525, яким нарахований штраф у розмірі 25188 грн. 42 коп.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Марїнської обєднаної державної податкової інспекції від 10 листопада 2016 року № 000759525, яким нарахований штраф у розмірі 47234 грн. 26 коп.

Стягнути з Марїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «ОСОБА_1 ім. М.С. Сургая» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1836 грн. 52 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 19 грудня 2018 року. Повне судове рішення складено 19 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.