Справа № 2540/2671/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2671/18 Суддя першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Файдюка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року, яке прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління МВС України в Чернігівській області від 19 червня 2018 року № 7 о/с про надання лейтенанту міліції ОСОБА_3 (М-187034), дільничному інспектору міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу Управління МВС України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжин та Ніжинського району), оплачуваної відпустки, у зв'язку з вагітністю та пологами, у частині визначення тривалості такої відпустки з 09 по 21 липня 2018 року;

- зобов'язати Управління МВС України в Чернігівській області надати лейтенанту міліції ОСОБА_3 оплачувану відпустку, у зв'язку з вагітністю та пологами, з 13 березня 2018 року по 21 липня 2018 року;

- зобов'язати Управління МВС України в Чернігівській області нарахувати та виплатити лейтенанту міліції ОСОБА_3 грошове забезпечення за весь період перебування у оплачуваній відпустці, у зв'язку з вагітністю та пологами.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено частково:

- зобов'язано Управління МВС України в Чернігівській області надати лейтенанту міліції, дільничному інспектору міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу Управління МВС України (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району) ОСОБА_3 оплачувану відпустку, у зв'язку з вагітністю та пологами, з 19 березня 2018 року по 08 липня 2018 року включно;

- зобов'язано Управління МВС України в Чернігівській області нарахувати лейтенанту міліції, дільничному інспектору міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу Управління МВС України (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району) ОСОБА_3 грошове забезпечення за період перебування у оплачуваній відпустці, у зв'язку з вагітністю та пологами, з 19 березня 2018 року по 08 липня 2018 року включно та виплатити грошове забезпечення за весь період перебування ОСОБА_3 у оплачуваній відпустці, у зв'язку з вагітністю та пологами.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено вимоги процесуального права. Апеляційна скарга відповідача містить виклад обставин справи. У чому полягає порушення норм матеріального та процесуального права відповідач не зазначив.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила, що тривалість відпустки по вагітності та пологах визначена законом, а єдиною підставою для її призначення є надання відповідного листка непрацездатності.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, призначеного на 13 грудня 2018 року, проте у судове засідання не з'явилися. У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила суд здійснювати розгляд справи без її участі. Представник відповідача не повідомив причини неявки в судове засідання. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління МВС України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що наказом Управління МВС України в Чернігівській області від 18 серпня 2017 року № 17 о/с «По особовому складу» лейтенанта міліції ОСОБА_3 поновлено на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу Управління МВС (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району) з 07 листопада 2015 року з продовженням відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до 08 липня 2018 року відповідно до постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі № 825/3811/15-а.

До Управління МВС України в Чернігівській області ОСОБА_3 подала рапорт від 19 березня 2018 року про надання їй відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами з 19 березня 1018 року по 22 липня 2018 року, тривалістю 126 календарних днів та просила призначити їй відповідну допомогу. Рапорт подано разом з листком непрацездатності серії АДР № 341292.

Листом Управління МВС України в Чернігівській області від 20 квітня 2018 року ОСОБА_3 повідомлено про неможливість надання їй відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами з 19 березня 1018 року по 22 липня 2018 року тривалістю 126 календарних днів.

Відмова у наданні вказаної відпустки мотивована тим, що ОСОБА_3 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та для надання вказаної відпустки їй необхідно прибути до ліквідаційної комісії Управління МВС України в Чернігівській області для написання рапорту про припинення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та для внесення відповідних змін до трудової книжки.

Наказом Управління МВС України в Чернігівській області від 19 червня 2018 року № 7 о/с «По особовому складу», відповідно до ст. 17 Закону України «Про відпустки», ОСОБА_3 надано оплачувану відпустку у зв'язку з вагітністю та пологами з 09 липня 2018 року по 21 липня 2018 року.

Вважаючи протиправним наказ Управління МВС України в Чернігівській області від 19 червня 2018 року № 7 о/с про надання лейтенанту міліції ОСОБА_3, оплачуваної відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами в частині визначення тривалості такої відпустки з 09 по 21 липня 2018 року, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивача на оформлення оплачуваної відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами і отримання допомоги по вагітності та пологах, яка є соціальною гарантією держави, спрямованою на охорону материнства.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами п. 17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114, передбачено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.

Згідно з п. 61 вказаного Положення додаткові і соціальні відпустки особам рядового і начальницького складу надаються відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 179 КЗпП України, норми якого кореспондуються з вимогами ст. 17 Закону України «Про відпустки», на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів - 70) календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів. Тривалість відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами обчислюється сумарно і становить 126 календарних днів (140 календарних днів - у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів). Вона надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів.

Згідно з ст. 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Згідно з ст. 21 Закону України «Про відпустки» працівникам, які мають право на соціальні відпустки, передбачені ст.ст. 17 - 18 цього Закону, виплачується державна допомога на умовах, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та іншими нормативно-правовими актами України.

Нормами ст. 7 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що право на державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами мають всі жінки, які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В свою чергу ч. 1 ст. 8 вказаного Закону передбачає, що підставою для призначення жінкам допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами є видана в установленому порядку довідка лікувального закладу встановленого зразка та довідка з основного місця роботи (служби, навчання).

В розумінні зазначених норм законодавства, перебування особи у вказаній відпустці є соціальною гарантією держави, спрямованою на охорону материнства і дитинства, яка полягає у наданні впевненості майбутній матері в тому, що залишаючись у безпорадному стан їй буде надана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами та вона буде забезпечена з боку держави матеріально в усередненому розмірі доходу за попередній період.

Обмеження цієї гарантії є неприпустимим.

З матеріалів справи вбачається, що для оформлення відпустки у зв'язку вагітністю і пологами з 19 березня 1018 року по 22 липня 2018 року, тривалістю 126 календарних днів, 19 березня 2018 року ОСОБА_3 подала до Управління МВС України в Чернігівській області відповідний рапорт та листок непрацездатності серії АДР №341292.

Як вже зазначалось раніше, подання таких документів у відповідності до вимог ст. 179 КЗпП України та ст. 17 Закону України «Про відпустки» є обов'язковою передумовою для надання відпустки у зв'язку з вагітністю і пологами та отримання позивачем відповідних виплат.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що позивачем виконано вимоги чинного трудового законодавства та у строк і спосіб встановлений законом, повідомлено роботодавця про обставини, які є підставою для надання даного виду відпустки.

Тобто, позивачем реалізовано її право на відпустку у зв'язку з вагітністю і пологами, яка мала бути їй надана Управлінням МВС України в Чернігівській області в період з 19 березня 1018 року по 22 липня 2018 року на підставі листка непрацездатності серії АДР № 341292.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, що збігається з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомога по вагітності та пологах виплачується незалежно від допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання скаржника на неможливість надання позивачу вказаної відпуски в періоді, що збігається з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачає обов'язку особи, яка звертається з заявою (рапортом) про надання відпуски у зв'язку з вагітністю і пологами, подання рапорту про припинення відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо вказані відпуски збігаються.

Відповідно, неподання ОСОБА_3 такого рапорту не може бути перешкодою для реалізації позивачем її права на відпустку.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 05 жовтня 2018 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

В.В. Файдюк