Справа № 460/2852/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2018 року м. Рівне №460/2852/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Рожко З.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправною відмови в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям 01.04.2018р. та скасування рішення у такій відмові, зобов'язання нарахувати та виплати їй державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям за період з 01.04.2018 по 30.09.2018. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач та її чоловік є батьками п'ятьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5., що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Чоловік працює монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій у ТОВ «Дельта Сплайн». Позивач ніде не працюю, та не може працевлаштуватися, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином, якому лише 1 рік. Її сім'я є малозабезпеченою з поважних та незалежних від них причин, має середньомісячний сукупний дохід нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї. З метою забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям, позивач 26.04.2018 звернувся із заявою та відповідними документами до відповідача про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Потім, у травні, в телефонному режимі із позивачем зв'язався представник відповідача і повідомив що для призначення допомоги потрібно провести обстеження матеріально-побутових умов її сім'ї. Оскільки на момент подання заяви позивач з чоловіком та дітьми фактично проживали в м. Сарни, а місце проживання зареєстроване в м. Рівне, відповідне обстеження здійснювали уповноважені представники управління праці та соціального захисту населення Сарненської райдержадміністрації. За результатами обстеження, державним соціальним інспектором в присутності позивача та іншого уповноваженого представника органу соціального захисту населення складений акт від 22.05.2018 року. Однак, як вказує позивач, замість того, щоб призначити допомогу, відповідач в телефонному режимі повідомив про необхідність провести обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за місцем реєстрації м. Рівне. В зв'язку із віддаленістю місця фактичного проживання позивача (м. Сарни) від місця реєстрації (м. Рівне), ніхто із членів його сім'ї не зміг забезпечити свою присутність під час такого обстеження. Повідомленням № 221 від 10.07.2018р. управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради позивача повідомлено, що в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 01.04.2018р. відмовлено згідно п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003р. № 250, оскільки під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, які не зазначені у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Таким чином підставою для відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям став висновок державного соціального інспектора про наявність додаткових джерел для існування нашої сім'ї. Після звернення позивача до відповідача з проханням посприяти у вирішенні відповідної ситуації, відповідач направив мені листа від 29.08.2018р. № П-1546/1 в якому зазначив, що поданої ним заяви та декларації про майновий стан сім'ї, акту обстеження управління праці та соціального захисту населення Сарненської РДА було недостатньо для призначення допомоги, оскільки у його власності перебуває квартира в новобудові (по вул. Соборна 285а/330), яку позивач придбав 27.06.2017р. Відповідно державним соціальним інспектором управління був здійснений візит за даною адресою 21.05.2018р. з метою проведення обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та було з'ясовано, що в житлі проводяться ремонтні роботи (інформацію надали сусіди). В телефонній розмові 05.06.2018р. позивач повідомив, що не мають можливості під'їхати та надати інспектору можливість провести обстеження. В той же час інспектор, враховуючи орієнтовні ціни на будівельні матеріали та ремонтні роботи зробив висновок, що сім'я позивача має додаткові джерела для існування, так як їх вартість перевищує їх доходи. Звідси слідує, що підставою для здійснення вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім'ї стала наявність у власності позивача квартири за адресою: АДРЕСА_7. А підставою для припущення відповідача, про те, що сім'я позивача має додаткові джерела для існування, стало самостійне орієнтовне визначення інспектором виду, обсягу, вартості будівельних матеріалів та проведених ремонтних робіт. Позивач не погоджується із таким висновком та стверджує, що квартиру було придбано згідно договору купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості № СШ285.4.11.330-МП від 09.03.2017р., тобто більше ніж за 12 місяців до моменту звернення за призначенням допомоги, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Будівельні матеріали для ремонту квартири були закуплені батьками позивача ще у травні 2017р., тобто поза межами звітного періоду, за який подана декларація про майно та доходи, отже, на думку позивача, ним правомірно не було включено відповідну інформацію в розділ VI декларації, що містить відомості про наявність додаткових джерел для існування. На момент звернення до відповідача, а також протягом шести місяців до відповідного звернення, у його сім'ї були відсутні жодні додаткові джерела для існування, а також такі додаткові доходи, як подаровані батьками будівельні матеріали. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позов, яким позовні вимоги не визнав та вказав, що позивач дійсно звернувся із заявою про призначення допомоги 26.04.2018 та подав декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. В розділі VII декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись призначенням усіх видів соціальної допомоги від 26.04.2018 року в графі придбання будівельних матеріалів вказано «ні», в графі придбання іншого майна вказано «ні», однак актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 06.06.2018 року з телефонної розмови із позивачем встановлено, що в квартирі за адресою АДРЕСА_1 проводяться ремонтні роботи. Будівельні матеріали були закуплені батьками. Станом на 06.06.2018 року в квартирі встановлена сантехніка, проведено систему опалення, покладено плитку, ламінат, поклеєні шпалери. Тобто державним соціальним інспектором цілком обґрунтовано був зроблений висновок про наявність додаткових джерел для існування, оскільки позивачем свідомо вказана інформація про відсутність витрат і будівельні матеріали та придбання іншого майна, що суперечить вказаному в телефонні розмові з державним соціальним інспектором. Також вище вказані обставини не підтверджують ступінь нужденності сім'ї для призначення державної соціально допомоги малозабезпеченим сім'ям. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї. В зв'язку із викладеним просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Ухвалою суду від 16.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача та позивач надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у відзиві на позов.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач та її чоловік є батьками п'ятьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5., що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

26.04.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою та відповідними документами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

10.07.2018 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні допомоги з посиланням на пункт 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, оскільки під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, які не зазначені у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Про відмову у призначенні допомоги відповідачем прийнято відповідне розпорядження.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям встановлено Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000 № 1768-III (далі - Закон № 1768).

За змістом ст.1 Закону №1786, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї.

Сім'я - це особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Права члена сім'ї має одинока особа.

Малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Прожитковий мінімум для сім'ї - визначена для кожної сім'ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення.

Середньомісячний сукупний доход сім'ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги. До сукупного доходу сім'ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених заходів.

Відповідно до ст. 3 Закону №1768, право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації (ст. 4 Закону № 1768).

За приписами ст. 7 Закону №1068, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли:

- працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

- з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї;

- у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

За наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо, зокрема, у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Із викладеного слідує, що малозабезпечена сім'я, яка постійно проживає на території України та з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї, має право на отримання від держави державної соціальної допомоги.

Водночас, перелік відстав для відмови у призначенні такої допомоги, встановлений нормою ст.7 Закону №1068, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Слід зазначити, що аналогічні норми щодо призначення допомоги та переліку підстав для відмови визначені Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України

24 лютого 2003 р. № 250 (далі - Порядок).

Так, за приписами п.2 Порядку, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - соціальна допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї (п.3 Порядку).

Рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів.

У разі прийняття рішення про відмову в наданні соціальної допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє про це уповноваженого представника сім'ї із зазначенням підстав відмови та порядку оскарження рішення (п.9 Порядку).

За правилами п.10 Порядку, соціальна допомога не призначається у разі, коли:

- працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

- під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення (будинку) або його частини; один чи кілька членів сім'ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку; можливість отримання доходу від утримання худоби, птиці, інших тварин; дохід від народних промислів, використання наявної сільськогосподарської техніки, вантажної машини, мікроавтобуса тощо);

- особи, які входять до складу малозабезпеченої сім'ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку тощо або оплатили послуги з навчання, будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв'язку тощо (крім житлово-комунальних послуг, у межах норм споживання та медичних послуг, пов'язаних із забезпеченням життєдіяльності) в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї;

- у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

За наявності обставин, передбачених в абзацах другому - шостому цього пункту, державна соціальна допомога може бути призначена органом соціального захисту населення на підставі рішень районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій у разі, коли: у складі сім'ї є особа з інвалідністю; у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років); неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов'язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім'ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для відмови у призначенні позивачу державної соціальної допомоги стало те, що позивач 27 червня 2017, тобто протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги, здійснив купівлю квартири у АДРЕСА_2 та те, що у даній квартирі проводяться ремонті роботи на які матеріали були закуплені батьками позивача ще у травні 2017 року.

Вказане учасниками справи не заперечується.

Доводи та посилання позивача про те, що вказану квартиру було придбано ним поза межами строків, перед зверненням до відповідача про призначення допомоги, а саме 09.03.2017, є помилковими з огляду на наступне.

Як вбачається із декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, поданої позивачем за період з 01.10.2017 по 01.04.2018, останнім у розділах VI, VII внесені відомості із позначкою «ні», отже позивач вказав про відсутність додаткових джерел для існування за вказаний період та відсутність витрат, здійснених протягом 12 місяців перед зверненням.

Із змісту позову слідує, що 09.03.2017 між позивачем та ТОВ «Інтер-Спецмонтаж» укладений договір купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_3.

Вказана обставина визнається усіма учасниками справи, тому в силу ч.1 ст.78 КАС України не потребує доказуванню.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер запису 21171038), вбачається, що державним реєстратором Салійчук Ілоною Михайлівною, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненської області, 27.06.2017 вчинено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4.

Підставою для виникнення права власності слугували наступні документи: технічний паспорт, серія та номер: 1548, виданий 05.04.2017, видавник: ПП ОСОБА_10; договір купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості з додатковою угодою №1, серія та номер: СШ285.4.11.330-МП, виданий 09.03.2017, видавник: укладений між ТОВ «Інтер-Спецмонтаж» та ОСОБА_1; акт приймання-передачі об'єкта нерухомості, серія та номер: б/н, виданий 27.06.2017, видавник: укладений між ТОВ «Інтер-Спецмонтаж» та ОСОБА_1; довідка про сплату пайових внесків у повному обсязі, серія та номер: 11.330-МП, виданий 27.06.2017, видавник: ТОВ «Інтер-Спецмонтаж».

За змістом статті 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються: окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживчою річчю.

В силу ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстави набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва встановлені ст.331 ЦК України, а саме:

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Згідно із приписами ст. 334 ЦК України, момент набуття права власності за договором є:

1. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.

До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

3. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

4. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Системний аналіз правових норм дає підстави стверджувати, що майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав.

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна необхідними й достатніми для засвідчення правомочності його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Суд зауважує, що за договором купівлі-продажу майнових прав, покупець отримує у власність не індивідуально визначене нерухоме майно (квартиру) з усіма притаманними йому властивостями, а майнові права на ще не існуюче майно, яке може стати таким при сукупності всіх передбачених будівельною документацією обставин.

Тобто, за змістом договору купівлі-продажу майнових прав позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

Позаяк, стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Судом встановлено, що квартира передана позивачу актом прийому-передачі об'єкта нерухомості 27.06.2017. Цього ж числа здійснена державна реєстрація вказаної квартири.

З врахуванням викладеного, суд уважає, що фактично позивач придбав власність саме 27.06.2018, тобто з моменту державної реєстрації права на нерухоме майно.

Суд нагадує, що позивач звернувся із заявою про призначення допомоги до відповідача 26.04.2018, отже, квартира придбана позивачем протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги.

Вказане вище є самостійною підставою для відмови у призначенні державної соціальної допомоги у розумінні п.10 Порядку.

Суд також не приймає посилання позивача з приводу того, що відповідач мав призначити допомогу із урахуванням норми п.10 Порядку, за змістом якої державна соціальна допомога може бути призначена органом соціального захисту населення на підставі рішень районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій у разі, коли, зокрема, у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

В даному випадку суд звертає увагу на те, що таке рішення відповідним органом не приймалось, тому у відповідача були відсутні правові підстави для призначення допомоги.

Посилання позивача на порушення відповідачем строків прийняття рішення про призначення державної соціальної допомоги мають місце бути.

Так, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення допомоги 26.04.2018, а розпорядження про відмову у її призначенні прийняте відповідачем лише 10.07.2018.

Суд наголошує, що у відповідності до п.9 Порядку, рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів.

Отже, відповідачем порушені строки прийняття рішення про відмову в її наданні, однак вказане порушення не може бути єдиною та безумовною підставою для його скасування. Суд зазначає, що підставою для скасування рішення про відмову у наданні державної соціальної допомоги є невідповідність підставам, перелік яких встановлений ст.7 Закону №1068 та п.10 Порядку.

Щодо акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача від 06.06.2018.

Як слідує із висновків акту обстеження, державним соціальним інспектором 21.05.2018 здійснене обстеження за місцем реєстрації сім'ї позивача за адресою: АДРЕСА_5. На час обстеження квартира була зачинена. Сусіди повідомили, що чоловік позивача періодично з'являється в квартирі, де проводить ремонтні роботи. З телефонної розмови 05.06.2018 заявник повідомив, що ні він ні її чоловік не мають можливості приїхати аби надати можливість скласти акт обстеження в зазначеній квартирі. Також заявник повідомив, що на даний час ремонтні роботи практично завершені, меблі відсутні. З її слів, квартиру забудовники мали здати в травні 2017, в той же період батьки заявника закупили необхідні матеріали для проведення ремонту. На даний час в житлі встановлена сантехніка, проведено систему опалення, покладено плитку, ламінат, поклеєні шпалери тощо. За наслідками встановленого, державний соціальний інспектор висловив пропозицію не призначати допомогу, оскільки заявник має додаткові джерела доходу.

З даного приводу суд зауважує, що висновки, які зробив інспектор на підставі свідчення сусідів лише підтверджують той факт, що сім'я позивача самотужки, власними силами проводить ремонт квартири, тобто в даному випадку відсутні будь-які додаткові джерела для існування.

Щодо обставин, викладених позивачем у телефонній розмові з інспектором, то суд уважає, що цих даних недостатньо для прийняття висновку щодо наявності додаткових джерел для існування та з цих підстав відмови у призначенні допомоги, оскільки інспектор безпосередньо в квартирі не був, не бачив виконаних ремонтних робіт та не бачив будівельних матеріалів, які були використані під час ремонту. Отже, не побувавши безпосередньо в квартирі та не бачачи візуально, які ремонті роботи виконані та з яких матеріалів, державний інспектор у акті обстеження зробив висновки лише на підставі власних суб'єктивних припущень, а такі дії не можуть вважатися правомірними з огляду на вимоги ст.19 Конституції України, за змістом якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, як встановлено судом та зазначено вище по тексту, позивач придбав квартиру протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги.

Так як п. 10 Порядку чітко встановлено умови, за яких соціальна допомога не призначається і однією із таких умов є те, що особи, які входять до складу малозабезпеченої сім'ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю, зокрема, квартири, то дії відповідача про відмову у наданні соціальної допомоги з цієї підстави є правомірними, а розпорядження скасуванню не належать.

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Підстави для відшкодування судового збору в порядку ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 (33000, АДРЕСА_6, РНОКПП НОМЕР_1);

2) відповідач - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12, ).

Повний текст рішення складений 17 грудня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.