Справа № 826/12667/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Імнем України

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Мультіплекс-Холдинг" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Мультіплекс-Холдинг" до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання дій незаконними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати дії Головного управлінням Держпраці у Київській області під час проведення інспекційного відвідування 05.07.2018 ПАТ "Мультіплекс-Холдинг" незаконними;

- скасувати повністю постанову Головного управлінням Держпраці у Київській області від 31.07.2018 №КВ747/1063/НД/ФС-327 про накладання штрафу на ПАТ "Мультіплекс-Холдинг" у розмірі 372 300 грн.

Представником позивача до суду першої інстанції було подано клопотання про забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення в адміністративній справі шляхом заборони Головному управлінню Держпраці у Київській області вчиняти певні дії щодо примусового стягнення накладеного згідно постанови Головного управлінням Держпраці у Київській області від 31.07.2018 №КВ747/1063/НД/ФС-327 штрафу на ПАТ "Мультіплекс-Холдинг" у розмірі 372 300 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено. Суд першої інстанції зазначив про те, що незгода з рішенням суб'єкта владних повноважень про накладення штрафу, відсутність волевиявлення щодо сплати суми штрафу та оскарження рішення до суду не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, а оскільки на сьогодні існує процедура щодо повернення коштів, сплачених (стягнутих) на користь Державного бюджету України, то доводи представника позивача про можливого докладання значних зусиль в разі стягнення коштів та заподіяння збитків, є необґрунтованими.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким заяву задовольнити, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на наявності правих підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини першої статті 151 КАС позов може бути забезпечено: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно пунктів 1, 2 частини другої статті 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, законодавець передбачив вичерпний перелік заходів, шляхом яких може бути забезпечено адміністративний позов.

З сукупного аналізу наведених правових норм колегія суддів приходить до висновку, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача та інших осіб, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Обов'язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є достатнє обґрунтування того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, у зв'язку із чим, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову та апеляційну скаргу, позивач посилався на те, що існує загроза стягнення штрафу згідно оскаржуваної постанови відповідача у примусовому порядку, що, на його переконання,

Втім, позивачем не були доведені та документально не підтверджені обставини щодо примусового виконання постанови, яка оскаржується, як і не надано належних доказів того, що невжиття таких заходів призведе до порушень прав, свобод та інтересів позивача до винесення рішення у справі, або ж унеможливить виконання рішення у майбутньому.

У світлі вказаного, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що позивач у будь-якому випадку вправі звернутися у визначеному законом порядку із заявою про повернення коштів, сплачених (стягнутих) на користь Державного бюджету України.

В апеляційній скарзі міститься посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить розгляд спору, проте позивач не наводить будь-яких мотивів, з яких він дійшов такого висновку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сума штрафу, визначена в оскаржуваній постанові суттєво вплине на ведення позивачем господарської діяльності, колегія суддів також відхиляє, оскільки позивач не наводить будь-яких мотивів такого висновку та не надає цьому доказів.

Враховуючи доводи позивача з питання забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що з наявних матеріалів справи не встановлено підстав, які б свідчили про те, що невжиття судом таких заходів створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи.

Щодо посилань на постанову про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника, копії яких були подані до суду апеляційної інстанції, то колегія суддів наголошує, що вони прийняті вже після постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для їх врахування. У свою чергу суд апеляційної інстанції в силу частини п'ятої статті 308 КАС не може надавати їм оцінку, оскільки ці документи не були підставою заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та оскільки у суду першої інстанції були відсутні будь-які докази вжиття відповідачем дій щодо примусового виконання оскаржуваної постанови, то у колегії суддів відсутні підстави вважати оскаржувану ухвалу необгрунтованою.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Мультіплекс-Холдинг" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 21.12.2018.