Справа № 478/2085/18
Суддя: Томашевський О. О.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №478/2085/18
Пров. №2-а/478/21/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі,

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Фалій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Казанка, позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського ІСРПП Казанківського ВП Новобузького ГУНП України в Миколаївській області Дідича Євгена Юрійовича про скасування постанови серії ДПО18 № 893024 про адміністративне правопорушення від 30.11.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до поліцейського ІСРПП Казанківського ВП Новобузького ГУНП України в Миколаївській області Дідича Євгена Юрійовича (далі - відповідач) про скасування постанови серії ДПО18 № 893024 про адміністративне правопорушення від 30.11.2018 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тих обставинах, що 30.11.2018 року позивача було зупинено відповідачем та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 510,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом без наявності водійського посвідчення.

Вказану постанову позивач вважає протиправною з огляду на ту обставину, що ним не було порушено правил дорожнього руху. При цьому, позивач вказує на безпідставність своєї зупинки, не доведеність відповідачем скоєння ним адміністративного правопорушення, не роз'яснення його прав під час розгляду його адміністративної справи та винесення постанови без вказівки на можливість її оскарження.

З урахуванням наведених обставин, позивач просив суд: визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову, серії ДПО18 № 893024 від 30.11.2018 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року провадження у справі було відкрито, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, визначено строк для надання відзиву та матеріалів адміністративної справи відповідачу, роз'яснено право третьої особи для надання пояснень по справі у визначений строк.

В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомленні належним чином.

Представник третьої особи, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Враховуючи наведені обставини судом проведено засідання без участі сторін та третьої особи, у зв'язку з чим фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані суду докази, встановлено наступне.

Як вбачається з постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 893024 від 30.11.2018 року, відповідачем було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача на підставі ч. 2 ст. 126 КУпАП через здійснення ним керування транспортним засобом без відповідного права.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивачем було надано копію водійського посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 13.06.2003 року, на право керування транспортним засобом за категоріями «А», «В» та «С».

Будь-яких інших доказів сторонами у справі на підтвердження своїх вимог або заперечень, суду надано не було.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд керується наступним.

Частиною 2 статті 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 77 КАС України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Стаття 251 КУпАП, визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП.

Так, частиною 2 статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що візуально встановивши порушення позивачем, яке полягало в керуванні ним мопеду без захисного мотошолому, відповідач здійснив його зупинку та виявив відсутність у позивача права на керування транспортним засобом, а саме: відсутність водійського посвідчення.

З огляду на той факт, що позивачем було надано до суду водійське посвідчення та судом встановлено його наявність, то для підтвердження відсутності права у позивача на момент керування ним мопедом та його зупинки працівниками поліції, відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати суду, матеріали адміністративної справи із відеозаписом події, поясненнями свідків або іншим документуванням встановлених обставин.

Проте, матеріали справи не містять будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови.

В той же час, у суду не має підстав розглядати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З наведених обставин, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, у зв'язку з чим постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 893024 від 30.11.2018 року підлягає скасуванню.

Щодо визнання дій відповідача протиправними, то суд зауважує, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на визначенні позивачем підстави.

Так, статтею 222 КУпАП на органи Національної поліції покладено право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 2 статті 126 КУпАП.

Право зупинити транспортний засіб у відповідності до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» належить до превентивного заходу, який може бути застосований поліцейським. Таке право реалізується за наявності підстав, передбачених частиною 1 статті 35 Закону, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Тому в цій частині суд погоджується із правомірністю дій відповідача, який в межах наданих законом повноважень здійснив зупинку позивача.

З приводу посилань позивача на ту обставину, що відповідачем не було роз'яснено його прав під час винесення постанови, то суд не знаходить підтвердження даного факту за результатами досліджених матеріалів справи.

Окрім цього, зразок постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є додатком 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 та включає в себе зворотну сторону, саме якою наводяться права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Досліджена в судовому засіданні копія вказаної постанови підтверджують її відповідність додатку 5 до наведеної вище Інструкції.

Таким чином, у зв'язку з не доведенням суду факту вчинення адміністративного правопорушення, суд вважає складену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Також, приймаючи рішення у даній справі, суд враховує зміст статті 293 КУпАП, якою за результатами розгляду справи приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження підлягає закриттю.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.2, 5-14, 242-246 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 № 893024 від 30.11.2018 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Справу про притягнення ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 19.12.2018 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О. Томашевський