Справа № 0340/1766/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2357/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Глушка І.В., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Ковальчук В.Д., м. Луцьк) у справі №0340/1766/18 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області Грицені Г.Г. від 09.08.2018 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн..

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Грицені Ганни Геннадіївни про накладення штрафу від 09 серпня 2018 року у виконавчому провадженні №56487149.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржила третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не надав правової оцінки факту, що рішення суду в частині перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 залишається не виконаним. Доводи суду першої інстанції про добровільне виконання рішення в частині здійснення перерахунку пенсії ще до винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 травня 2018 року та проведення її виплата з 01 січня 2018 року є безпідставними, адже виплачена лише пенсія, яка перерахована з 01 січня 2018 року, перерахована з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року пенсія до цього часу так і не виплачена, а позивач має намір проводити цю виплату в порядку, передбаченому Постановою № 103.

Апелянт вважає, що невиплата у повному обсязі нарахованої суми за виконавчим листом, згідно позиції позивача, підтриманої судом першої інстанції, зумовлена наявністю Постанови № 103, якою було визначено порядок проведення перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського. Цією постановою встановлено, що заборгованість перед пенсіонерами органів внутрішніх справ, яка виникла станом на 01 січня 2018 року, виплачується упродовж 2019 - 2020 років у певному відсотковому співвідношенні, тобто вона встановлює обов'язок здійснення відповідного перерахунку з певної дати та як наслідок порядок її виплати.

Однак норми Постанови № 103 стосуються звичайних правовідносин щодо перерахунку та виплати пенсій, в той же час вони не регулюють і не можуть регулювати правовідносин, які виникли в наслідок прийняття судового рішення та його виконання.

Тому апелянт вважає, що застосування приписів Постанови № 103 є безпідставним та суперечить вимогам спеціального Закону України «Про виконавче провадження», який регулює порядок примусового виконання судового рішення.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 у справі №803/190/18, яке набрало законної сили 17.05.2018 року, зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статтями 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та на підставі довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 29 червня 2017 року №3354.

Волинським окружним адміністративним судом 24.05.2018 року видано виконавчий лист №403/2018 на підставі рішення суду від 16.04.2018 року.

29.05.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Новосадом О.Ю. відкрито виконавче провадження №56487149 по примусовому виконанню виконавчого листа №403/2018 від 24.05.2018 року, якою зобов'язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії апелянту з 01 січня 2016 року та надано боржнику 10 робочих днів для виконання рішення суду (а.с.10-11). Дана постанова направлена позивачеві 29.05.2018 року та отримана останнім 04.06.2018 року, що підтверджується штемпелем на супровідному листі (а.с.9).

Листом №4746/02-60-39 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило УДВС ГТУЮ у Волинській області, що ним виконано в добровільному порядку рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценею Г.Г. від 09.08.2018 року у виконавчому провадженні №56487149 на боржника за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач направив оскаржувану постанову до ГУ ПФУ у Волинській області 09.08.2018 року, яку позивач отримав 22.08.2018 року, про що свідчить відбиток вхідного штемпеля на супровідному листі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII).

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Тобто, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що рішення суду від 16.04.2018 року у справі №803/190/18 виконано позивачем частково, а саме: проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року на підставі Постанови №103 та такий перерахунок проведено на підставі рішення суду. Виплата ОСОБА_1 перерахованої пенсії здійснюється з 01.01.2018 року на підставі Постанови №103. З вказаного видно, що позивачем добровільно виконано рішення в частині здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 ще до винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.05.2018 року та проводиться виплата перерахованої пенсії з 01.01.2018 року.

Позивачем рішення суду не виконане повністю, а саме не здійснено виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 за період 2016-2017 років, внаслідок чого на Головне управління Пенсійного фонду України Волинській області постановою державного виконавця від 09.08.2018 року було накладено штраф в сумі 5100 грн. та зобов'язано протягом 10 робочих днів виконати рішення (а.с.14-15).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом першої інстанції встановлено, що в даному випадку позивач не має реальної фінансової можливості виконати судове рішення, оскільки кошти з Державного бюджету згідно з Постановою №103 на виплату перерахованих сум пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у 2018 році не виділялись.

В силу вимог статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи, врахувавши викладені аргументи у апеляційній скарзі, дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів при відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем десятиденного строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення.

Також слід зазначити, що правовий висновок у даних спірних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду у справах К/9901/1598/18 (№405/3663/13-а) від 24.01.2018 року, К/9901/12146/18 (№757/29541/14-а) від 13.06.2018 року, у яких зазначено, що відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Взявши до уваги викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 243, 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року у справі №0340/1766/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді І. В. Глушко
Н. В. Ільчишин