Справа № 460/2887/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2018 року м. РівнеСправа №460/2887/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності у не проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 2005 року є пенсіонером Міністерства надзвичайних ситуацій. Вказує про те, що пенсію йому призначено відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зазначає також про те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області. Разом з тим вказує, що пенсію йому було призначено в розмірі 90 % грошового забезпечення. Крім того зазначає, що з 01.01.2018 йому було нараховано пенсію в підвищеному розмірі. Водночас, вказує, що 16.11.2018 було отримано відповідь на адвокатський запит з якого вбачається, що розмір пенсії з 01.05.2014 становить 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Зазначає про те, що з 90 % відповідних сум грошового забезпечення Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зменшило до 70 %, що є неправомірним та незаконним. Враховуючи викладене просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 23.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановленні судом строки відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що не погоджується з доводами позивача викладеними у позовній заяві в повному обсязі та вважає, що його вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення. Вказує про те, що позивачу з 27.12.2005 призначено пенсію за вислугу років за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із врахуванням 32 років вислуги, що становило на момент призначення пенсії 90% грошового забезпечення. Також вказують про те, що враховуючи законодавчі норми на момент призначення пенсії вислуга років обрахована була із показників 55% вислуги років + 36% (3*12)= 91% грошового забезпечення. Оскільки, після обрахунку, відсоток грошового забезпечення перевищував максимальний розмір пенсії, що передбачений ст. 13 Закону №2262-ХІІ, то позивачу було призначено пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення. Крім того зазначають про те, що 02.04.2018 головним управлінням було проведено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуації у Рівненській області. Вказують також про те, що 01.05.2014 Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 № 1166-VII внесено зміни до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зокрема, максимальний розмір пенсії за вислугу років з цієї дати не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Тож, перерахунок пенсії позивача було проведено із врахуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що діяла на момент проведення такого перерахунку, якою визначено - максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Звертають увагу суду на те, що відповідно до абз.2 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, згідно з якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Крім того зазначають, що Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №103, якою зобов'язано органи Пенсійного фонду України провести виплату починаючи з 01.01.2018. Разом з тим зазначають, що вимога щодо подачі звіту про виконання судового рішення конкретними обставинами позивачем не обґрунтовується, права позивача будуть поновлені при винесенні рішення, яке набере законної сили і є обов'язковим до виконання, шляхом зобов'язання відповідача виконати зазначені вище дії. Водночас, зазначають, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Враховуючи викладене просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, якому з 27.12.2005 призначена пенсія за вислугу років, згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 виданим 05.01.2006 начальником пенсійної служби МНС України (а.с.13), протоколом по пенсійній справі - 04114 від 22.03.2007 (а.с.30) та висновком про призначення пенсії за вислугу років від 05.01.2006 (а.с.31). Згідно протоколу по пенсійній - 04114 від 22.03.2007 та висновку про призначення пенсії за вислугу років від 05.01.2006 - основний розмір пенсій становить 90% грошового забезпечення.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Згідно з довідкою про перерахунок пенсії від 01.05.2017 основний розмір пенсії становить 90% грошового забезпечення (вислуга років 32) у розмірі 2739,15грн. (а.с.29).

Відповідно до Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій, особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", відповідач здійснив перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01.05.2018 виходячи з розміру 70% грошового забезпечення.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 15.11.2018 №10485/04 повідомило позивачу, що пенсію перераховано з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого станом на 01.03.2018 для відповідних категорій осіб. Також вказано про те, що максимальний розмір пенсії за вислугу не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.15).

Не погоджуючись з зазначеними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, позивач звернувся із позовом до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). Даним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з ч. 4 ст.63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 (далі - Постанова № 103). Даною постановою визначений порядок перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, та їх виплати з урахуванням грошового забезпечення, що визначене станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704.

Відповідно до п. 1, 2 Постанови № 103 перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Згідно п. 7 Постанови № 103 Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству інфраструктури, Міністерству юстиції, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державній фіскальній службі, Національній гвардії, Управлінню державної охорони після набрання чинності цією постановою забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45).

Відповідно до п.1, 2, 3 Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін'юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв'язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС.

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

На виконання наведених норм Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області ОСОБА_1 видано довідку по розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 23.03.2018 № 02-243д/08 (а.с.28).

Відповідно до п. 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Як встановлено судом, спір у даній адміністративній справі виник з приводу зменшення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% від розміру грошового забезпечення, у відповідності до умов, передбачених ч. 2 ст. 13 Закону №2262-XII.

Як зазначалося, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХII.

Разом з тим судом було встановлено, що ОСОБА_1 пенсія за вислугу років була призначена з 27.12.2005 у розмірі 90 % грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Законом №2262-ХII (в редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668- VI), який набрав чинності з 01.10.2011 до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри, а саме цифри "90" замінено цифрами "80".

Відповідно до пункту 23 розділу ІІ Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VII (діла - Закон №1166-VII) було внесено зміни у ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно яких цифри "80" замінено цифрами "70".

Згідно з пунктом 2 розділу ІV Прикінцевих положень Закону №1166-VII пункт 23 розділу ІІ вказаного Закону набрав чинності з 01.05.2014. Таким чином, обмеження максимального розміру пенсії на рівні 70% застосовуються до пенсій, які призначаються з 01.05.2014.

Отже, зміна встановленого Законом №2262-ХII максимального розміру пенсії (з 90% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

При цьому суд зазначає, що згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За правилами ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Таким чином, зміна максимального відсоткового розміру пенсії, відбулася у ч. 2 ст.13 Закону №2262-ХII вже після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення йому вже призначеної пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку з 01.05.2018.

Враховуючи наведене суд зазначає, що при перерахунку пенсії ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повинно було застосувати норми ч. 2 ст.13 Закону №2262-ХII в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90% від розміру грошового забезпечення, яке враховано при обчисленні пенсії.

При цьому, суд наголошує, що внесені Законом № 3668-VI та Законом №1166-VII зміни до ст.13 Закону №2262-ХII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються лише порядку призначення пенсії особам, звільненим з військової служби, та деяких інших осіб, у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення та в жодному разі не перерахунку вже призначеної пенсії.

Крім того, ч.3 ст. 1-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Однак, Законом № 2262-ХІІ та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено зменшення встановленого на момент призначення пенсії відсотку основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.

Отже, суд зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу був пов'язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні її відсоткового розміру не може поширюватися законодавство, яке було прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №175/1665/17 (2-а/175/41/17), який відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України повинен враховуватися судом при прийнятті рішення.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов'язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

З огляду на наведене, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності у не проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018 в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення - є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов'язання подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено аргументованих причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Щодо покликання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про порушення строків звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що про порушення своїх справ позивачу стало відомо з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 15.11.2018 №10485/04, яким його було повідомлено про те, що при перерахунку пенсії відповідачем було застосовано показник 70% грошового забезпечення, а не 90% грошового забезпечення, який був застосований при призначенні йому пенсії.

Отже, враховуючи викладене позивачем строк звернення до суду не пропущено.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у не проведенні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33028; ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 33028; РНОКПП НОМЕР_1) пенсії за вислугу років, з 01.01.2018 в розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33028; ідентифікаційний код 21084076), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 33028; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 704,80грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков В.В.