Справа № 2-а-7004/11
Суддя: Глинянчук В. Д.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-7004/11
Провадження № 6-а/162/302/2018
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинський області в складі головуючого -- судді Глинянчука В.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду про стягнення суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишалася недоодержаною у зв'язку з його смертю,

встановив:

Заяву умотивовано тим, що рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 15 листопада 2011 року в адміністративній справі № 2-а-7004/11 зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 07 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року. ОСОБА_2 померла 29 травня 2017 року, не одержавши присуджені суми пенсії. Заявник є спадкоємцем по смерті стягувача щодо заборгованості по недотриманій пенсії. У зв'язку з наведеним ОСОБА_1 просить замінити на нього стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення, як на правонаступника померлої.

На призначені час та дату судового розгляду заявник, представник боржника не з'явились, подавши відповідні клопотання.

На підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали, проаналізувавши законодавство, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 15 листопада 2011 року у справі № 2-а-7004/11 позов ОСОБА_2до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області задоволено частково. Визнано дії відповідача неправомірними та зобов'язано його здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії позивачу як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 07 грудня 2010 року по 22 липня 2011 року.

Постанова суду набрала законної сили 19 липня 2013 року.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 203845 стягувач ОСОБА_2 померла 29 травня 2017 року.

З свідоцтва про право на спадщину, яке видане 04 грудня 2018 року державним нотаріусом Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області ОСОБА_3, слідує, що заявник ОСОБА_1є правонаступником ОСОБА_2Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із заборгованості по недоотриманій пенсії в розмірі 1328,53 гривень.

З досліджених судом матеріалів необхідно констатувати відсутність інформації про те, що нараховані на виконання судових рішень суми недоотриманої пенсії були виплачені за життя померлому пенсіонеру.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За приписами статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК встановлено, що передбачені права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За приписами статті 52 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Отже, спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» (далі -- Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) -- сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини п'ятої статті 15 Закону № 1404-VІІІ у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 2а-8210/11 (6а/697/14/17).

Враховуючи наведене, керуючись статтею 379 КАС, суд

постановив:

Замінити стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні щодо виконання постанови Любешівського районного суду Волинської області від 15 листопада 2011року у справі № 2-а-7004/11 на правонаступника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії АЮ № 153922, РНОКПП НОМЕР_1).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення через Любешівський районний суд Волинської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя В.Д. Глинянчук