Справа № 826/18847/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2018 року № 826/18847/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Васильченко І.П., суддів: Вєкуа Н.Г., Федорчука А.Б. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
До Третя особаДержавної фіскальної служби України Київськаміська митниця ДФС
провизнання протипрвними дій, зобовязання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної фіскальної служби України, за участю третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Київської міської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не введення до структури та штатного розпису відповідача 2 посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС та зобов'язання відповідача 1 затвердити структуру та штатний розпис Київської міської митниці ДФС з урахуванням посади першого заступника Київської міської митниці ДФС.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 05.12.2016 р. відкрито провадження по справі суддею Качуром І.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 01.11.2017 р. справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П. та призначено до колегіального судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не введення до структури та штатного розпису відповідача 2 посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС, що у свою чергу суперечать вимогам ст. 119 Кодексу законів про працю України, оскільки на час прийняття наказів, якими вносились зміни до штатів органів ДФС України, позивач перебував на військовій службі, а тому його посада не могла бути виведена зі штату Київської міської митниці ДФС України.

Третя особа в письмових відзивах на позов вказала на необґрунтованість позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували та просили суд відмовити в їх задоволенні.

За клопотанням сторін, на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва суд дійшов висновку про наступне.

Не погоджуючись із протиправною бездіяльністю, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Судом встановлено, що наказом ДФС України від 20.01.2015 р. ОСОБА_1 призначено на посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України.

13.07.2015 р. наказом Начальника Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 380-ос ОСОБА_1 було призвано на військову службу та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - снайпера відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури «Одеса-2».

30.07.2015 р. наказом ДФС України № 2161-0 ОСОБА_1 увільнено від виконання обов'язків першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України на період проходження військової служби та збережено посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України та середній заробіток до дня фактичної демобілізації.

Наказом Командира 1 загону морської охорони капітана 1 рангу ОСОБА_2 від 13.10.2016 р. № 321-ос ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у зв'язку з демобілізацією.

Наказом ДФС України від 20.10.2016 р. № 3451-о позивача було допущено до виконання обов'язків першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України.

Водночас, наказом ДФС України від 26.08.2015 р. № 640 затверджено зміни до кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС, визначених наказом ДФС України від 12.09.2014 р. № 129, згідно з якими, зокрема, штатну посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України було виведено зі штату такого органу та збільшено на 1 одиницю кількість заступників начальника Київської міської митниці ДФС України.

Так, суд звертає увагу, що наказом ДФС України від 12.09.2014 р. № 129 було, в тому числі, у Київській митниці ДФС України визначено кількість посад перших заступників на рівні 1 одиниці та заступників начальника на рівні 3 одиниць.

Відповідно до вказаних змін, посада першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України в структурі такого органу передбачена не була, а кількість посад заступників начальника була збільшена до 4 одиниць.

На виконання наказу ДФС України від 26.08.2015 р. № 640, наказом начальника Київської міської митниці ДФС від 01.09.2015 р. № 356 з 01.09.2015 р. було введено в дію перелік змін № 6 до структури та перелік № 4 змін до штатного розпису на 2015 рік Київської міської митниці ДФС зі штатом у кількості 747 штатних одиниць, із фондом заробітної плати на місяць за посадовими окладами 974 957, 00 грн.

Згідно вказаного наказу та переліку змін № 6, зі структури Київської міської митниці ДФС України було виведено структурний підрозділ «Керівництво» у кількості 5 одиниць штатної численності (начальник - 1, перший заступник начальника - 1, заступник начальника - 3; всього по Митниці - 747 штатних одиниць) та введено до структури Київської міської митниці ДФС структурний підрозділ «Керівництво» у кількості 5 одиниць штатної численності (начальник - 1, заступник начальника - 4; всього по Митниці - 747 штатних одиниць). Тобто фактично зі штату відповідача-2 була виведена посада першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України та збільшена на 1 одиницю кількість посад заступника начальника. При цьому кількість загальних штатних одиниць відповідача-2 залишилась незмінною.

У подальшому, наказом ДФС України від 06.10.2015 р. № 752 було затверджено зміни до Кількості перших заступників, заступників начальників митниць ДФС, затвердженої наказом ДФС України від 12.09.2014 р. № 129, згідно яких було збільшено кількість заступників начальника Київської міської митниці ДФС України до 5 одиниць. Вказаний наказ також не передбачав існування у штаті відповідача-2 посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України. Інших змін наказ від 06.10.2015 р. № 752 не визначав.

Не погоджуючись із протиправною бездіяльністю щодо штучного виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з приписами статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, відповідно до вимог статті 119 Кодексу законів про працю України, на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виходячи з системного аналізу наведених правових положень вбачається, що на час виконання особою свого обов'язку щодо проходження військової служби за нею гарантовано зберігається, в тому числі, місце роботи і посада. Вказана закріплена на законодавчому рівні гарантія є обов'язком держави по забезпеченню рівного та повного здійснення громадянами права на працю.

Водночас, як встановлено судом, шляхом прийняття відповідачем наказів від 26.08.2015 р. № 640, від 01.09.2015 р. № 356 та від 06.10.2015 р. № 752, відповідачем, під час виконання ОСОБА_1 свого громадянського обов'язку по проходженню військової служби, останньго фактично позбавлено його місця роботи та посади шляхом її виведення зі штату Київської міської митниці ДФС України, що є прямим порушенням статті 119 Кодексу законів про працю України.

Протиправність вказаних наказів підтверджується постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2017 р. у справі № 826/1325/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017 р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України та Київської міської митниці ДФС задоволено, визнано незаконними та скасовано накази Державної фіскальної служби України від 26 серпня 2015 року № 640 «Про внесення Змін до наказу ДФС від 12 вересня 2014 року № 129» та від 06 жовтня 2015 року № 752 «Про внесення змін до наказу ДФС України від 12 вересня 2014 року №129» в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України та наказ Київської міської митниці ДФС України від 01 вересня 2015 року № 356 в частині виведення посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України зі структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС України.

Зокрема, судом у адміністративній справі № 826/1325/17 було встановлено, що оскаржувані накази не фіксують зміну істотних умов державної служби, оскільки не включають в себе жодну з наведених вище умов, в тому числі умову реорганізації державного органу, оскільки ними було лише виведено зі штату відповідача-2 посаду першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС України, тоді як реорганізацією є злиття, приєднання, поділу або ж перетворення державного органу, чого в даному випадку не мало місця.

Крім цього, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.10.2017 р. у справі 826/6683/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 р. поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Київської міської митниці Державної фіскальної служби України з 10.05.2017 р.

Ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, враховуючи, вищевказані обставини, встановлені в адміністративній справі № 826/1325/17, рішення у якій набрало законної сили, суд зазначає про бездіяльність відповідача 1 щодо не введення до структури та штатного розпису відповідача 2 посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи, зазначене, суд вважає за можливим зобов'язати відповідача 1 затвердити структуру та штатний розпис Київської міської митниці ДФС з урахуванням посади першого заступника Київської міської митниці ДФС.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (02034, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не введення до структури та штатного розпису Київської міської митниці ДФС посади першого заступника начальника Київської міської митниці ДФС.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України затвердити структуру та штатний розпис Київської міської митниці ДФС з урахуванням посади першого заступника Київської міської митниці ДФС.

Присудити на користь ОСОБА_1 (02034, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати в сумі 1 191,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м.Київ, Львівська площа, 8).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.П.Васильченко

Судді Н.Г.Вєкуа

А.Б.Федорчук