Справа № 813/1177/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1873/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі: секретаря судових засідань Герман О.В.,

представника відповідача Паїк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року, постановлене під головуванням судді Кухар Н.А. в м. Львові, повний текст складений 20.08.2018, у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Славкіної Марини Анатоліївни до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Славкіної Марини Анатоліївни (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулось в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просить скасувати суму податкового боргу, визначеного в податковій вимозі Головного управління ДФС у Львівській області від 02.02.2018 №4554-17.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки її винесено відповідачем 02.02.2018 в період здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 02.02.2018 № 4554-17.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неправильним та неповним дослідженням доказів і встановленням обставин у справі та неправильним застосуванням норм права (як матеріального так і процесуального), є незаконним, необгрунтованим та підлягає скасуванню. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що і в заперечення на адміністративний позов, зазначаючи при цьому, що оскільки станом на 28.01.2018 сума податкового боргу, яка виникла внаслідок самостійно задекларованих позивачем сум по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельному податку з юридичних осіб, становила 2231,85 грн ГУ ДФС у Львівській області сформована та направлена на адресу платника податків податкова вимога від 02.02.2018 №4554-17. При тому відповідач вважає необгрунтованим твердження позивача, що оскаржувана вимога суперечить п.1.3 ст.1 ПК України. Зазначає, що підставою для примусового стягнення коштів та майна банку є не податкова вимога, а рішення суду. Тому твердження позивача, що направлення податкової вимоги на адресу банку порушує п. 2 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є надуманим та законодавчо необгрунтованим.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 прийнято рішення провести судове засідання в адміністративній справі № 813/1177/18, розгляд якого відкладено на 17 грудня 2018 року о 15 год. 00 хв., у режимі відеоконференції. Зобов'язано ПАТ «ВіЕйБі Банк» забезпечити участь ПАТ «ВіЕйБі Банк» у судовому засіданні, яке відбудеться 17.12.2018, в режимі відеоконференції, прибувши для участі у судовому засіданні, яке відбудеться в режимі відеоконференції 17.12.2018 о 15:00 год., в приміщення Подільського районного суду м. Києва.

Враховуючи, що позивач чи його представник, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання, яке призначено в режимі відеоконференції на 15:00 год 17.12.2018 в приміщення Подільського районного суду м. Києва, не з'явився, що у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.02.2018 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» отримано податкову вимогу Головного управління ДФС від 02.02.2018 № 4554-17.

Згідно вказаної вимоги сума податкового боргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» станом на 28.01.2018 становить 2231,85 грн, у тому числі з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченої юридичною особою банком, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості.

Позивач не погоджуючись із таким рішенням контролюючого органу звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувану податкову вимогу винесено відповідачем 02.02.2018, тобто в період здійснення процедури ліквідації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» без врахування положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, на підставі матеріалів справи встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

08 лютого 2018 року до ПАТ «ВіЕйБі Банк» надійшла податкова вимога Головного управління ДФС у Львівській області від 02.02.2018 № 4554-17, відповідно до якої станом на 28 січня 2018 року сума податкового бору ПАТ «ВіЕйБі Банк» становить 2231,85 грн.

Отже, вимога відповідача за зобов'язаннями банку виникла під час проведення ліквідації.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори у строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пункт 59.1 статті 59 ПК України визначає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).

Підпунктом 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковою заставою є спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 89.1.1 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

За правилами пункту 8 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час дії тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 36 цього Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Водночас, скерування на адресу банку податкової вимоги не свідчить про провадження органом доходів і зборів заходів, спрямованих на погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу. Такі дії відповідача лише формують та документально визначають податковий борг, при цьому останні об'єктивно передують процесу погашення податкових зобов'язань або стягненню податкового боргу.

Сама собою обставина прийняття податкової вимоги не порушує приписів підпунктів 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки в даному випадку контролюючим органом не здійснювалось нарахування будь-яких санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), не накладався арешт на кошти чи майно банку, не здійснювалось примусове стягнення його коштів та майна.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду у справах за аналогічних обставин, які викладені в постановах від 21 вересня 2018 року (справа №808/3046/16), від 04 грудня 2018 року (справа №813/4158/16).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління ДФС у Львівській області, надсилаючи ПАТ «ВіЕйБі Банк» спірну податкову вимогу, за якою сума податкового боргу позивача станом на 28.01.2018 становить 2231,85 грн, діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституціїю України та її законами, які регулюють спірні відносини. Тобто відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів правомірність свого рішення, а при таких обставинах відсутні підстави для задоволення позову.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав, визначених ст. 317 КАС України

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області задовольнити.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 813/1177/18 та прийняти постанову, якою якою у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - Славкіної Марини Анатоліївни відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 20.12.2018.