Справа № 338/1497/18
Суддя: Круль І. В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1497/18

Провадження 2а/338/106/18

20 грудня 2018 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої-судді Круль І.В.

з участю секретаря Дроздюк І.В.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_2 до інспектора Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Глебіва І. про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до інспектора Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Глебіва І. про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Заявлений позов мотивує тим, що 06 грудня 2018 року поштовим зв'язком від Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП отримав постанову серії ДПО18 № 852475 від 27 листопада 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, в якій вказано, що 27 листопада 2018 року біля 09 год 50 хв. він керував автомобілем марки Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Н-38 8 км без ввімкненого ближнього світла фар або ходових вогнів в світлу пору доби поза межами населеного пункту. Під час зупинки його транспортного засобу на висловлені ним заперечення та пояснення інспектор поліції не реагував, склав незаконну постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить скасувати постанову серії ДПО18 № 852475, винесену інспектором Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Глебівим І. від 27 листопада 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відзив на позов суду не подав.

Вислухавши позивача, дослідивши докази у справі, які подані в розпорядження суду, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні їй відповідати.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, застосування уповноваженим на те органом і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно з п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач виніс постанову серії ДПО 18 № 852475 від 27 листопада 2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, в якій вказано, що 27 листопада 2018 року, біля 09 год 50 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом Опель Астра, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Н-38 8 км без ввімкненого ближнього світла та денних ходових вогнів в світлу пору доби поза межами населеного пункту. На висловлені заперечення та пояснення позивача інспектор поліції не реагував, склав незаконну постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

За порушення п. 9.1 ПДР України не передбачена відповідальність ч.2 ст. 122 КУпАП.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Дана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові немає. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечував, з чим не погоджувався відповідач, останній зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Матеріали справи не містять доказів того, що такий обов'язок суб'єктом владних повноважень виконано.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч.5 ст.258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі. Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справ №1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року №1496/27941.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 121 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Жодних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували, що останній допустив порушення Правил дорожнього руху відповідач суду не представив.

В судовому засіданні не доведено та не підтверджується належними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, що виключає законність притягнення його до адміністративної відповідальності.

За наведених вище обставини суд вважає, що постанова серії ДПО18 № 852475, винесена 27 листопада 2018 року інспектором Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Глебівим І., якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є протиправною, тому її слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

На підставі викладеного, ст.ст. 9, 122, 247, 283, 287 КУпАП, керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Глебіва І. про визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Богородчанського ВП Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Глебіва І. від 27 листопада 2018 року серії ДПО18 № 852475 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча І.В. Круль