Справа № 200/3895/16-а
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 200/3895/16-а

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровського міського голови на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року (суддя Шевцова Т. В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського міського голови, треті особи: Державна міграційна служба Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головне архітектурно-планувальне управління у департаменті по роботі з активами Дніпропетровської міської ради, Український інститут національної пам'яті про визнання протиправним та скасування в частині розпорядження міського голови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровського міського голови, треті особи: Державна міграційна служба Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головне архітектурно-планувальне управління у департаменті по роботі з активами Дніпропетровської міської ради, Український інститут національної пам'яті, в якому просив визнати частково протиправним та частково скасувати з моменту його видачі розпорядження Дніпропетровського міського голови від 24.11.2015 року № 882-р «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська» в частині пункту 15 переліку перейменувань топонімів м. Дніпропетровськ у Додатку до розпорядження міського голови щодо перейменування вулиці Героїв Сталінграда на проспект Богдана Хмельницького.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» було прийнято розпорядження Дніпропетровського міського голови від 24.11.2015 року № 882-р «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська», яке підписано виконуючим обов'язки міського голови ОСОБА_5, відповідно до якого з урахуванням вимог, встановлених Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні», відповідно до пропозицій міської комісії щодо найменування (перенайменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд на території міста Дніпропетровська, на підставі листа Українського інституту національної пам'яті від 28.08.2015 вх. № 06/20-140 та службової записки начальника Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 23.11.2015 вх. № 8/4596 вирішено пере найменувати топоніми м. Дніпропетровська згідно з додатком.

Відповідно до пункту 15 Додатку до розпорядження міського голови від 24.11.2015 за

№ 882-р перейменуванню підлягає вулиця Героїв Сталінграду у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська на проспект Богдана Хмельницького.

На офіційному Інтернет-порталі Дніпропетровської міської ради опубліковано перелік топонімів міста, що підпадають під дію вказаного Закону та згідно пункту 176 - вулиця Героїв Сталінграду, так як назва походить від міста, названого на честь Сталіна (псевдонім, справжнє прізвище Джугашвілі) Йосипа Віссаріоновича, особа, яка причетна до Жовтневого перевороту 1917 року.

З вказаним висновком позивач не погоджується, оскільки назва вулиці «Героїв Сталінграду» не має жодного відношення до комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тотальних режимів та їх символіки, передбачених стаття ми 3 та 4 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки». Така назва не має нічого спорідненого з іменем Сталіна Й. В., на честь якого назване місто Сталінград. Назва вулиці присвячена честі та пам'яті героям Сталінградської битви, яка була однією з найбільших битв в історії людства, яка тривала з 17 липня 1942 року по 02 лютого 1943 року. В Радянській армії під час Сталінградської битви приймали участь, у тому числі, й українські військові, пам'ять яких була вшанована назвою вулиці «Героїв Сталінграду» у м. Дніпропетровську. Тому назва «Героїв Сталінграду» стосується саме Великої вітчизняної Війни 1941-1945 років, другої світової війни та присвячена саме подіям битви з німецькими фашистськими загарбниками у місті Сталінград. У всьому світі Сталінград вважається символом стійкості радянського народу, символом перемоги над фашизмом.

Вказує, що громадське обговорення щодо перейменування вулиці дійсно відбулось. Згідно протоколу громадських слухань по перейменуванню міста та вулиць в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 27.08.2015 року були присутні жителі Бабушкінського району, керівництво району, представники громадської організації «Майдан - Січеслав». Зі змісту протоколу вбачається, що після заслуховування інформації від представників комісії міської ради, від жителів Бабушкінського району поступило прохання не перейменовувати, як саме місто, так і райони з вулицями. Проти перейменування підписались присутні мешканці району у кількості 44 жителів, тобто всі присутні.

Тобто, результат громадських слухань - проти перейменування, в тому числі і вулиці Героїв Сталінграду.

Таким чином, оскаржуване розпорядження винесене всупереч волі громадян - мешканців Бабушкінського району м. Дніпропетровська.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року позов задоволено. Визнано частково протиправним та скасовано розпорядження Дніпропетровського міського голови від 24.11.2015 року №882-р «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська», підписане тимчасово виконуючої обов'язки міського голови міста Дніпропетровська ОСОБА_5 в частині пункту 15 переліку перейменувань топонімів м. Дніпропетровськ у Додатку до Розпорядження міського голови щодо перейменування вулиці Героїв Сталінграда на проспект Богдана Хмельницького.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що назва вулиці «Героїв Сталінграду» присвячена пам'яті загиблих військових, в тому числі й українців, під час Сталінградської битви 17 липня 1942 - 02 лютого 1943 року, й не містить в собі ознаки пропаганди символіки комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в розумінні Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Право позивача, як депутата міської ради, на звернення до суду з метою захисту інтересів мешканців вулиці з колишньою назвою «Героїв Сталінграду» не підтверджено належними доказами, оскільки вулиця «Героїв Сталінграду» не відноситься до 46 територіального виборчого округу, в межах якого позивач був обраний депутатом. Крім того, позивач особисто не проживає та не зареєстрований у житловому приміщенні, яке розташоване на вулиці з колишньою назвою «Героїв Сталінграду», тому позивачем не доведено факт порушення його прав та інтересів перейменуванням назви вулиці та оскаржуваним розпорядженням міського голови, що унеможливлює задоволення позовних вимог.

Пунктом 6 статті 7 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» передбачено, що органи місцевого самоврядування у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 21 листопада 2015 року) зобов'язані були «в установленому порядку перейменувати райони у містах, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, проспекти, площі, майдани, набережні, мости, інші об'єкти топоніміки населених пунктів, а також інші географічні об'єкти, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму». Абзацом другим зазначеного пункту 6 встановлено, що у разі, якщо протягом зазначеного шестимісячного строку «сільською, селищною, міською радою у встановленому цим Законом порядку не прийнято рішення про перейменування районів у місті, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших об'єктів топоніміки населених пунктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, таке рішення у формі розпорядження приймається відповідним сільським, селищним, міським головою (або особою, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) у тримісячний строк, що обчислюється з моменту закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту. Враховуючи викладене, у період з 21 листопада 2015 року по 21 лютого 2016 року міський голова був уповноважений Законом про декомунізацію приймати рішення у формі розпорядження щодо перейменування об'єктів, назви яких підлягають декомунізації. Отже, оскаржуване розпорядження прийнято у межах визначеного пунктом 6 статті 7 Закону про декомунізацію тримісячного строку. Громадські обговорення відбулись 27.08.2015 року, що свідчить про виконання вимоги щодо проведення відповідного громадського обговорення. Однак, Законом про декомунізацію не передбачено проведення громадського обговорення з приводу доцільності чи недоцільності перейменування вулиць чи інших об'єктів топоніміки, назви яких містять символіку комуністичного тотального режиму. Такі об'єкти топоніміки підлягають обов'язковому перейменуванню згідно пункту 6 статті 7 Закону про декомунізацію, а обговорення доцільності їх перейменування у будь-якій формі є фактично обговоренням, чи виконувати чи не виконувати у окремо взятому населеному пункті закон України, що є неприпустимим, оскільки всі закони України підлягають обов'язковому виконанню на всій території України.

Згідно експертної оцінки у назві вулиці «героїв Сталінграда» використовується ім'я (псевдонім) Сталіна (Джугашвілі) Йосипа Віссаріоновича, на честь якого у 1925 році місто Царицин було перейменовано на місто «Сталінград» (сучасне місто Волгоград Російської Федерації).

Й. Сталін є особою, яка пов'язана з переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у ХХ столітті, та встановленням радянської влади на території України. Крім того, він був одним з організаторів геноциду частини української національної групи шляхом створення життєвих умов, розрахованих на фізичне винищення частини українців спланованим ним голодомором 1932-1933 років, що встановлено постановою Апеляційного суду міста Києва від13 січня 2010 року у справі № 1-33/2010.

Також зазначає, що доводи міського голови співвідносяться з Висновком науково-правової експертизи, затвердженого 15.12.2017 Головою ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, щодо законності розпорядження в. о. міського голови від 24.11.2015 № 882-р «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська» у частині щодо перейменування вулиці Героїв Сталінграда на проспект Богдана Хмельницького.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

У вказаній заяві позивач вказує, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, таким що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області до суду не прибув, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не прибуття суду не повідомлено. Подано письмові пояснення відповідно до змісту яких згідно чинного законодавства до компетенції ГУДМС України в Дніпропетровській області не відноситься реалізація державної політики в сфері суспільних відносин що входять до предмету спору у даній справі.

Представники третіх осіб - Головного архітектурно-планувального управління у департаменті по роботі з активами Дніпропетровської міської ради, Українського інституту національної пам'яті у судове засідання не прибули, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини не прибуття суду не повідомлено.

Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

09 квітня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VІІІ (далі - Закон №317-VIII), яким визначені правові основи заборони пропаганди символіки комуністичного та націонал-соціалістичного тоталітарних режимів та встановлений порядок ліквідації символів комуністичного тоталітарного режиму. Закон набрав чинності 21 травня 2015 року.

Відповідно до підпункту «є» пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 317-VIII символіка комуністичного тоталітарного режиму - символіка, що включає назви областей, районів, населених пунктів, районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших об'єктів топоніміки населених пунктів, підприємств, установ, організацій, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, працювали в радянських органах державної безпеки, а також назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік та похідні від них, назви, пов'язані з діяльністю комуністичної партії (включаючи партійні з'їзди), річницями Жовтневого перевороту 25 жовтня (7 листопада) 1917 року, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім назв, пов'язаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури).

Відповідно до положень Закону № 317-VIII зазначені найменування не можуть присвоюватися об'єктам топоніміки, а по вже існуючих об'єктах - такі об'єкти підлягають перейменуванню.

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 статті 7 Закону №317-VIII Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом в установленому порядку здійснити демонтаж пам'ятників, пам'ятних знаків, присвячених особам, причетним до організації та здійснення Голодомору 1932-1933 років в Україні, політичних репресій, особам, які обіймали керівні посади у комуністичній партії, вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік (крім осіб, діяльність яких була значною мірою пов'язана з розвитком української науки та культури), працівникам радянських органів державної безпеки, подіям, пов'язаним з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті, а також в установленому порядку перейменувати райони у містах, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, проспекти, площі, майдани, набережні, мости, інші об'єкти топоніміки населених пунктів, а також інші географічні об'єкти, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6 статті 7 Закону №317-VIII у разі якщо протягом зазначеного в абзаці першому цього пункту строку сільською, селищною, міською радою в установленому цим Законом порядку не прийнято рішення про перейменування районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів чи інших об'єктів топоніміки населених пунктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, таке рішення у формі розпорядження приймається відповідним сільським, селищним, міським головою (або особою, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) у тримісячний строк, що обчислюється з моменту закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту. Таке розпорядження приймається з урахуванням вимог, встановлених цим Законом, статтею 3 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», пропозицій громадськості, науковців та рекомендацій Українського інституту національної пам'яті.

Абзацом 4 пункту 6 статті 7 Закону №317-VIII встановлено, що у разі якщо протягом строку, зазначеного в абзаці другому цього пункту, сільським, селищним, міським головою (або особою, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) в установленому цим Законом порядку не прийнято рішення у формі розпорядження про перейменування районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів чи інших об'єктів топоніміки населених пунктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, таке перейменування здійснюється розпорядженням голови відповідної обласної державної адміністрації (або особи, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження). Голова обласної державної адміністрації (або особа, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) зобов'язаний прийняти таке розпорядження у тримісячний строк, який обчислюється з моменту закінчення строку, визначеного абзацом другим цього пункту. Таке розпорядження приймається з урахуванням вимог, встановлених цим Законом, статтею 3 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», пропозицій громадськості, науковців та рекомендацій Українського інституту національної пам'яті.

Пунктом 7 статті 7 Закону №317-VIII Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям, органам місцевого самоврядування у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом в установленому порядку провести громадські слухання та подати на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо перейменування населених пунктів, районів та областей, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму.

Закон України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» від 24.05.2012 року № 4865-VI регулює відносини, що виникають у зв'язку з присвоєнням юридичним особам та об'єктам права власності, які за ними закріплені, об'єктам права власності, які належать фізичним особам (далі-об'єктам права власності), імен (псевдонімів) суспільно-політичних і громадських діячів, захисників Вітчизни, воєначальників, діячів науки, освіти, культури та інших сфер суспільного життя, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій (далі - імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій).

Відповідно до пункту 4 статті 1 зазначеного Закону питання, пов'язані з приведенням раніше присвоєних об'єктам права власності імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій у відповідність з вимогами Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Відповідно до пунктів 1-5 статті 3 цього Закону імена фізичних осіб присвоюються з метою увічнення пам'яті про осіб, які:

1) внесли вагомий вклад у боротьбу за незалежність, розбудову Української держави, підтримання міжнародного миру і безпеки, зміцнення міжнародного авторитету України;

2) здійснили героїчний вчинок, звершення в ім'я Батьківщини;

3) зробили значний особистий внесок у розвиток науки, освіти, культури та інших сфер суспільного життя.

Юридичним особам та об'єктам права власності ім'я фізичної особи присвоюється лише після її смерті. Рішення про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен фізичних осіб не є підставою виникнення прав інтелектуальної власності у третіх осіб.

Юридичним особам та об'єктам права власності, як правило, присвоюється ім'я тієї фізичної особи, діяльність якої була пов'язана з юридичною особою чи об'єктом права власності, якій (якому) це ім'я присвоюється.

Ювілейні та святкові дати, назви і дати історичних подій присвоюються з метою:

1) популяризації видатних фактів історії України, що відображають звершення та надбання в ім'я України;

2) формування історичної свідомості Українського народу;

3) сприяння розвитку науки, літератури, архітектури, мистецтва та інших сфер суспільного життя.

Імена фізичних осіб, ювілейні та святкові дати, назви і дати історичних подій присвоюються юридичним особам та об'єктам права власності лише після проведення громадського обговорення та за згодою відповідного трудового колективу.

Порядок проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення громадського обговорення під час розгляду питань про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності, які за ними закріплені, та об'єктам права власності, які належать фізичним особам, імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2012 №989 (далі - Порядок №989) громадське обговорення проводиться з метою залучення представників громадськості до розгляду пропозицій щодо присвоєння юридичним особам імен фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій та врахування їх думки під час прийняття відповідного рішення. Участь у громадському обговоренні можуть брати фізичні та юридичні особи, а також громадські об'єднання, що не є юридичними особами.

Пунктом 3 Порядку №989 організатори громадського обговорення самостійно визначають форми його проведення (конференція, форум, громадські слухання, засідання за круглим столом, збори, зустрічі, теле- або радіодебати, Інтернет-конференція, електронна консультація) виходячи з необхідності залучення якомога більшої кількості заінтересованих учасників та власних організаційних можливостей.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.05.2015 № 31/64 «Про склад міської комісії щодо найменування (перенайменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд на території міста Дніпропетровська» було створено міську комісію.

До складу вказаної комісії увійшли члени Національної спілки краєзнавців України, національної спілки журналістів України, науковці - представники Дніпропетровського національного гірничого університету та Дніпропетровського національного університету ім. О. Гончара, Дніпропетровського національного історичного музею ім. Д. Яворницького, представника громадських організацій - Громадської організації «Майдан Січеслав», ГО творчого об'єднання «Золота планка», ГО Шанс життя» ГО «Товариство Нова Нація» ім. Дмитра Донцова, Міжобласної громадської організації «Верхня Січ», Громадського сектору Ради незалежних організацій Дніпропетровщини, Дніпропетровської міської організації Всеукраїнського товариства «Просвіта», співробітники виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, депутати Дніпропетровської міської ради.

Громадські обговорення з питання перейменування міста та вулиць у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська відбулися 27.08.2015 року, про що свідчить протокол громадських слухань. Із змісту протоколу вбачається, що після заслуховування інформації від представників комісії міської ради, від жителів Бабушкінського району поступило прохання не перейменовувати, як саме місто, так і райони з вулицями. Проти перейменування підписались присутні мешканці району у кількості 44 жителя.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та не заперечуються позивачем.

Інформація щодо узагальнення аналізу пропозицій (зауважень), що надійшли під час громадських обговорень з питання перейменування міста Дніпропетровська, вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших об'єктів, що розташовані на території міста, в тому числі і вулиці Героїв Сталінграду, була доведена до відома територіальної громади міста шляхом розміщення на сторінці офіційного інтернет-порталу Дніпропетровської міської ради.

Український інститут національної пам'яті, за результатами розгляду звернення в. о. Дніпропетровського міського голови ОСОБА_5 щодо об'єктів топоніміки які підлягають перейменуванню відповідно до Закону № 317-VIII, у своєму листі від 23.09.2015 зазначив, що назва вулиці Героїв Сталінграда походить саме від назви міста Сталінград, названого на честь Сталіна (псевдонім, справжнє прізвище Джугашвілі) Йосипа Віссаріоновича, особа, яка причетна до Жовтневого перевороту 1917 року, діяльності комуністичної партії та яка обіймала керівні посади в комуністичній партії та вищих органах влади та управління СРСР (у 1922-1925 роках - Генеральний секретар ЦК РКБ (б), у 1925-1934 роках - Генеральний секретар ЦК ВКП(б), з 1941 року з-Голова Раднаркому СРСР, у 1946-1953 роках - Голова Ради Міністрів СРСР, Генералісімус Радянського Союзу. За постановою Київського апеляційного суду від 13 січня 2010 року визнаний винним в організації вчинення злочину геноциду частини української національної групи, внаслідок чого було знищено 3 млн. 941 тис. осіб.

Враховуючи приписи підпункту «є» пункту 4 частини першої статті 1 Закону №317-VIII об'єкти топоніміки, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), підлягають обов'язковому перейменуванню.

Відповідно до наведених приписів пункту 6 статті 7 Закону № 317-VIII органи місцевого самоврядування повинні у шестимісячний строк з дня набрання чинності Законом № 317-VIII, тобто з 21.05.2015 до 21.11.2015 включно, в установленому порядку перейменувати райони у містах, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, проспекти, площі, майдани, набережні, мости, інші об'єкти топоніміки населених пунктів, а також інші географічні об'єкти, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму.

У разі якщо протягом зазначеного строку міською радою в установленому цим Законом порядку не прийнято рішення про перейменування таке рішення у формі розпорядження приймається міським головою (або особою, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) у тримісячний строк, що обчислюється з моменту закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту, тобто до 21.02.2016 включно.

При цьому, обов'язок прийняття відповідного розпорядження про перейменування об'єктів топоніміки, покладений на міського голову у випадку недотримання строків прийняття таких рішень органами місцевого самоврядування, передбачений нормою абзацу 4 пункту 6 статті 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 317-VIII, є імперативним та не встановлює свободу вибору дій. За таких обставин, міський голова, з урахуванням обсягу проведеної роботи органами місцевого самоврядування по здійсненню заходів з декомунізації, зобов'язаний прийняти відповідне розпорядження на виконання вимог Закону № 317-VIII.

Враховуючи наведене прийняття рішення щодо реалізації положень Закону № 317-VIII у період з 21.11.2015 по 21.02.2016 законодавством віднесено до повноважень міського голови (або особи, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження).

24 листопада 2015 року виконуючим обов'язки міського голови ОСОБА_5 прийнято розпорядження №882-р «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська». Відповідно до вказаного розпорядження підставою прийняття є вимоги встановлені Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», пропозиції міської комісії щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд на території міста Дніпропетровська, лист Українського інституту національної пам'яті від 28.08.2015 року вх.№06/20-140 та службова записки начальника Головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 23.11.2015 року вх.№8/4596.

Вирішуючи спірні правовідносини судом апеляційної інстанції також враховано висновки науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при інституті держави та права ім. В.М. Корецького НАН України № 126/142-е від 25.12.2017 року.

Вказане експертне дослідження проведено за зверненням Дніпровського міського голови Б. А. Філатова.

Відповідно до частини 3 статті 101 КАС України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Так, відповідно до висновку вказаного експертного дослідженням з питання: «чи містить топонім, а саме назва вулиці Героїв Сталінграда ознаки комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їх символіки передбачених статтями 3, 4 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», експертом, зокрема, вказано: «Попри те, що за сутнісними характеристиками вулицю визначально було названо на честь героїв Сталінградської битви (17 липня 1942 - 2 лютого 1943) - битви радянських військ проти німецьких, італійських, румунських і угорських військ у ході Другої світової війни 1939 - 1945 років, за своїм змістом та формою дана назва, насамперед, пов'язана з містом Сталінград, яке навіть у сучасній Росії офіційно перейменовано на Волгоград. В основі назви міста Сталінград знаходилося ім'я Сталіна Йосипа Віссаріоновича - російського революціонера і радянського диктатора, державного політичного і військового діяча Радянського Союзу. Генерального секретаря ЦК РКП(б) (1922-1925 роки) та ЦК ВКП(б) (1925-1934 роки), керівника уряду СРСО, Генералісимуса Радянського Союзу (1945). Існуюча при його правлінні політична система та ідеологія отримала назву сталінізм. Він проводив політику прискореної індустріалізації та суцільної колективізації сільського господарства країни. Внаслідок його політики в країні встановився жорстокий тоталітарний режим, що супроводжувався масовим та системним терором, порушенням прав і свобод людини. Сталін є винуватцем та організатором штучно спланованого Голодомору, визнаного в Україні та ряді інших країн актом геноциду Українського народу.

У силу цього, назва вулиці Героїв Сталінграда у місті Дніпро має ознаки комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їх символіки, передбачених статтями 3, 4 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» та назва вулиці Героїв Сталінграда у місті Дніпро підпадає під дію Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки»».

Враховуючи наведене, з огляду на те, що назва вулиці Героїв Сталінграда підпадає під дію Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», враховуючи дотримання процедури перейменування вулиці Героїв Сталінграда на проспект Богдана Хмельницького, відсутність інших пропозицій щодо перейменування вулиці Героїв Сталінграду, колегія суддів дійшла висновку, що розпорядження виконуючого обов'язки міського голови ОСОБА_5 №882-р від 24 листопада 2015 року «Про перейменування топонімів м. Дніпропетровська» прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Законом України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відсутності порушення прав позивача, суд зазначає наступне.

За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У своєму Рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 року Конституційний суд України визначив основні ознаки охоронюваного законом інтересу: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

За викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивач як депутат міської ради, член територіальної громади міста має право здійснювати вплив на процес прийняття відповідачем рішень стосовно формування громадського простору та відповідно має право на звернення до суду.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені обставини справи та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Стосовно вимог апеляційної скарги про стягнення з позивача на користь відповідача судового збору за подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, якою встановлено підстави та порядок розподілу судових витрат, до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, не включаються витрати суб'єкта владних повноважень на сплату судового збору. Отже відсутні правові підстави для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського міського голови - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровського міського голови, треті особи: Державна міграційна служба Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Головне архітектурно-планувальне управління у департаменті по роботі з активами Дніпропетровської міської ради, Український інститут національної пам'яті про визнання протиправним та скасування в частині розпорядження міського голови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з 13.12.2018 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19.12.2018.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя Ю.В. Дурасова