Справа № 639/5516/18
Суддя: Баркова Н. В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №639/5516/18
Провадження №2-а/639/151/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Кузнецової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №5 патрульної поліції у Київській області УПП у місті Бориспіль сержанта поліції Константінова Романа Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшов відправлений поштою 29.09.2018 року адміністративний позов від позивача ОСОБА_1 до інспектора роти №5 патрульної поліції у Київській області УПП у місті Бориспіль сержанта поліції Константінова Романа Олексійовича, в якому позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №638720 від 19.09.2018 року винесеної відповідачем по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилається на те, що 19.09.18 року о 17 год. 21 хв., відповідачем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режими серія НК №638720, в якій зазначено, що позивачем, 19.09.2018 року о 17-21 годині на ад. Київ-Харків, під час керування автомобілем Renault, з державним номерним знаком НОМЕР_1 порушено правила дорожнього руху шляхом використання засобу зв'язку, а саме, нібито, ним проводилась розмова по мобільному телефону під час керування.

На підставі власних переконань сержант Константінов Роман Олексійович, вважаючи, що позивачем, нібито було вчинено правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, 19.09.2018 року виніс постанову серії НК №638720 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Однак, як зазначає позивач, під час керування транспортним засобом Renault з державним номерним знаком НОМЕР_1 ним не використовувався засіб зв'язку, оскільки він не має звички розмовляти по телефону під час керування. Тим паче, що для випадків коли виникає негайна потреба відповісти на телефонний дзвінок позивач має пристрій («блютуз» гарнітуру), яка надає можливість спілкування по телефону без допомоги рук.

Окрім цього, під час зупинки транспортного засобу телефон позивача знаходився у кишені, на що позивач звернув увагу поліцейського. Тобто, ні на панелі, ні на сидінні, ні, тим більше в руках телефону не було, а тому незрозуміло з яких підстав працівник поліції вирішив, що позивачем велась розмова засобом зв'язку.

ОСОБА_1 було зазначено про це працівнику поліції та повідомлено, що в такому разі він просто фізично не мав змоги використовувати телефонний пристрій і не міг проводити розмови по телефону, але, не зважаючи на це, працівник поліції заявив, що позивачем, під час керування, використовувався телефон.На прохання надати позивачу будь-який доказ відповідно до ст. 251 КУпАП та ст. 252 КУпАП, тобто особу, яка не є заінтересованою, та може підтвердити, принаймні, тримання позивачем телефону в руці, або хоча б фото чи відео того, що ним було порушено правила дорожнього руху,працівники поліції повідомили, що в цьому немає потреби, оскільки таке правопорушення не фіксують і працівнику надано право на свій розсуд та переконання самому приймати рішення про винесення постанови.

Оскільки, працівником поліції було винесено постанову про, нібито, вчинення позивачем правопорушення без існування будь-яких доказів, свідків та вчинення позивачем самого правопорушення, то позивач вважає, що винесення постанови лише на підставі надуманих власних переконань працівником поліції є незаконним та суперечить діючому законодавству України, а тому порушує його права. Враховуючі вищевикладене позивач вважає, що постанова серії НК №638720 від 19.09.2018 року про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі, призначено судове засідання.

На адресу Жовтневого районного суду м. Харкова 26.10.2018 року від представника Управління патрульної поліції у Київській області батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Управління патрульної поліції у Київській області батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль просить відмовити у задоволенні вказаного позову, додавши диск з нагрудної камери поліцейського.

У відповідь на відзив від Управління патрульної поліції у Київській області батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль, позивачем ОСОБА_1 надано заперечення на відзив, в яких позивач, зокрема, просить суд не враховувати відзив наданий від Управління патрульної поліції у Київській області батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль, оскільки Управління не є стороною по справі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання 19.12.2018 року позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав .

Відповідач інспектор роти №5 патрульної поліції у Київській області УПП у місті Бориспіль сержант поліції Константінов Р.О. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 251 КУпАП вказано, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

У відповідності до статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

В свою чергу, Конституційний Суд України у рішенні від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 КУпАП дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини 1 статті 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, виходячи з системного аналізу рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015, змісту ст.258 КУпАП станом на дату винесення рішення Конституційним Судом України, змісту ст.258 КУпАП станом на дату винесення рішення по цій справі, суд вважає, що в разі заперечень особи, справа не може бути розглянута без певного часового інтервалу, достатнього для підготовки особи до захисту, тобто, не може бути розглянута безпосередньо на місці правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України у справі №379/758/15-а (К/800/37207/15).

Суд також звертає увагу, що в Додатку №4 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, передбачено форму запрошення до підрозділу патрульної поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року роз'яснено відповідачу інспектору роти №5 патрульної поліції у Київській області УПП у місті Бориспіль сержанту поліції Константінову Р.О. його право подати відзив та наслідки ненадання відзиву, однак відповідач зазначеним правом не скористався, у зв'язку з чим суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 638720, складеної 19.09.2018 року інспектором роти №5 патрульної поліції у Київській області УПП у місті Бориспіль сержантом поліції Константіновим Романом Олексійовичем, водій ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, о 17-21 годи1ні на 76 км. ад. Київ-Харків, керуючи транспортним засобом Renault, з державним номером НОМЕР_1, користувався засобами мобільного зв'язку, тримаючи у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п.2.9 д ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Як вбачається з тексту постанови, будь-яких доказів або відео до постанови не додано (а.с. 3).

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди. За вчинення зазначених порушень передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Оскільки оскаржувана постанова винесена безпосередньо на місці правопорушення, незважаючи на заперечення позивача, вона є неправомірною, винесеною з порушення прав позивача, передбачених ст.268 КУпАП та підлягає скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи та тексту постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи, оскільки відповідач викликався до суду, однак в судове засіданні не з'явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не надавав та не довів правомірність винесеної постанови відносно позивача, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, тому судом не може бути прийнято як доказ відео з нагрудної камери поліцейського. З цього виходить, що окрім доказування правових підстав прийнятого рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно з п.3.ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що наявні всі правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 139, 229, 241-245, 286 КАС України, ст.ст. 122, 185, 222, 251, 256, 258 КУпАП України, Законом України «Про Національну поліцію», суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №5 патрульної поліції у Київській області УПП у місті Бориспіль сержанта поліції Константінова Романа Олексійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №638720 від 19.09.2018 року, складену інспектором роти №5 патрульної поліції у Київській області УПП у місті Бориспіль сержантом поліції Константіновим Романом Олексійовичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1;

Відповідач: інспектор роти №5 патрульної поліції у Київській області УПП у місті Бориспіль сержант поліції Константінова Роман Олексійович, місцезнаходження: 08302, Київська область, м. Бориспіль, вул. Сергія Камінського, буд. 4.

Суддя Н.В.Баркова