Справа № 826/261/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2018 року № 826/261/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області щодо припинення з 01.08.2016 по 29.11.2017 нарахування та виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 грошового та матеріального забезпечення усіх видів та про зобов"язання Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснити нарахування і виплату грошового та матеріального забезпечення усіх видів військовослужбовцю ОСОБА_1 по посаді першого заступника начальника Управління за період з 01.08.2016 по 29.11.2017 включно, з урахуванням усіх виплат компенсаційного характеру, виплат на оздоровлення, виплат на вирішення соціально-побутових питань, підвищень (збільшень) розміру грошового забезпечення, що відбулися у цей проміжок часу відповідно до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на закони України «Про очищення влади», «Про Службу безпеки України», «Про запобігання корупції», «Про відпустки», Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затверджену наказом Голови СБУ від 23.01.2008 № 35/ДСК, та зазначає, що Управлінням Служби безпеки України в Івано-Франківській області протиправно припинено з 01.08.2016 по 29.11.2017 нарахування та виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 грошового та матеріального забезпечення усіх видів, який перебував у розпорядженні прямого командира, оскільки у разі існування суперечності між актами, прийнятими різними за місцем в ієрархічній структурі органами - вищестоящим та нижчестоящим, застосовується акт, прийнятий вищестоящим органом, як такий, що має більшу юридичну силу.

Від відповідача надійшли заперечення по суті заявлених позовних вимог, в яких відповідач посилається на Закон України «Про очищення влади», Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затверджену Головою Служби безпеки України від 23.01.2008 № 35/ДСК, та зазначає, що у разі закінчення строків перебування у розпорядженні начальника виплати грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюються за рішенням Голови Служби безпеки України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці. Відповідач зазначив, що позивач з 01.08.2016 не брав участі в оперативно-службовій діяльності Управління, а тому у начальника Управління не було ніяких підстав написати мотивований рапорт на Голову Служби безпеки України для прийняття відповідного рішення про виплату йому грошового забезпечення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Наказом Голови Служби безпеки України від 23.10.2014 № 10/21-ос полковник ОСОБА_1 зарахований в розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області по посаді першого заступника начальника Управління за підпунктом «б» (проведення організаційних заходів) пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

У зв'язку із застосуванням до полковника ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади», підставу зарахування його в розпорядження начальника УСБУ в Івано-Франківській області змінено за підпунктом «ж» пункту 48 Положення (у зв'язку із застосуванням до військовослужбовця заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади») на термін - до завершення особливого періоду, якщо інше не передбачено законодавством (пункт 48 в редакції Указу Президента № 465/2015 від 05.08.2015).

Згідно з довідкою Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 29.11.2017 № 231 ОСОБА_1 з серпня 2016 року припинено нарахування та виплату грошового забезпечення усіх видів.

Статтею 1 Закону України від 25.03.1992 № 2229-ХІІ «Про Службу безпеки України» (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 2229-ХІІ) Служба безпеки України - це державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов'язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначає Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007.

Згідно з пунктом 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається:

а) за службовою потребою (після закінчення вищого військового навчального закладу Служби безпеки України, в разі переведення військовослужбовців до нового місця служби) - до 1 місяця;

б) у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов'язків та наявних сил у зв'язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв'язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців;

в) у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом;

г) після закінчення строку відрядження військовослужбовця до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних (освітніх) закладів, а також після повернення із довготривалого закордонного службового відрядження або після закінчення повноважень народного депутата України, депутата місцевої ради, сільського, селищного, міського голів - до 2 місяців;

д) у разі визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним або обмежено придатним до військової служби - на період, необхідний для підготовки матеріалів до звільнення з військової служби;

е) у разі відсутності відомостей про місце перебування військовослужбовця понад один місяць - до його повернення в підрозділ (орган, заклад, установу) або до дня виключення його зі списків особового складу Служби безпеки України відповідно до пункту 66 цього Положення;

є) у разі скасування допуску до державної таємниці - до 2 місяців;

ж) застосування до військовослужбовця заборон, передбачених Законом України "Про очищення влади" - до завершення особливого періоду, якщо інше не передбачено законодавством.

Військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов'язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України визначає Інструкція про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затверджена Головою Служби безпеки України від 23.01.2008 № 35/ДСК.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. Воно складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищень посадового окладу, надбавок, доплат, винагород, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок виплат грошового за час перебування у розпорядженні визначений пунктом 3.2 Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України.

Згідно з підпунктом 3.2.1 Інструкції (в редакції наказу № 344/ДСК від 05.07.2016) за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом «в» - у випадках, передбачених підпунктом 3.5.1 цієї Інструкції, а також підпунктами «е», «є» та «ж» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262), зберігається виплата грошового забезпечення за весь період перебування у розпорядженні за посадами, які вони займали.

За військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників за підставою, передбаченою підпунктом «ж» пункту 48 Положення, зберігається виплата грошового забезпечення протягом шести місяців після зарахування в розпорядження за посадами, які вони займали. Після закінчення шестимісячного перебування у розпорядженні виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється з урахуванням вимог абзаців шостого і сьомого цього підпункту.

Відповідно до абзацу шостого підпункту 3.2.1 Інструкції, у разі закінчення строків перебування у розпорядженні виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється за рішенням Голови Служби безпеки України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці. Стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України, такі рапорти готуються одним із його заступників або начальником Управління роботи з особливим складом.

Абзацом сьомим підпункту 3.2.1 Інструкції встановлено, що у випадках, передбачених абзацом шостим цього підпункту, виплата додаткових видів грошового забезпечення, передбачених підпунктами 2.3.3., 2.3.4, 2.3.6-2.3.9, 2.3.12 цієї Інструкції, припиняється.

Згідно з підпунктом 3.2.2 Інструкції, виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зазначеним у пункті 3.2.1 цієї Інструкції, здійснюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що були встановлені таким військовослужбовцям на момент зарахування їх у розпорядження, крім випадків, визначених в абзаці сьомому підпункту 3.2.1 пункту 3.2 глави 3 цієї Інструкції.

Відповідно до підпункту 3.2.6 Інструкції, днем зарахування військовослужбовця у розпорядження відповідних начальників або керівників є день підписання наказу по особовому складу про таке зарахування, або день вказаний у наказі.

При цьому в наказі по особовому складу про зарахування у розпорядження також зазначається і дата закінчення строку перебування у розпорядженні.

У разі відбуття військовослужбовців на лікування, у чергову та додаткові відпустки строк перебування у розпорядженні продовжується на час знаходження на лікуванні або в таких відпустках за наказами по особовому складу.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд зазначає, що у разі зарахування військовослужбовців в розпорядження начальника УСБУ за підпунктом «ж» пункту 48 Положення (у зв'язку із застосуванням до військовослужбовця заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади»), зберігається виплата грошового забезпечення протягом шести місяців після зарахування в розпорядження за посадами, які вони займали. Після закінчення шестимісячного перебування у розпорядженні виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється за рішенням Голови Служби безпеки України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач після закінчення шестимісячного перебування у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області не приймав участь в оперативно-службовій діяльності Управління, в зв'язку з чим начальником Управління рапорти на Голову Служби безпеки України не подавались та грошове забезпечення не виплачувалось.

Відносно доводів позивача, що службові особи Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області при нарахуванні і виплаті грошового забезпечення відповідачу мали керуватись не Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої Головою Служби безпеки України від 23.01.2008 № 35/ДСК, а вимогами Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262/2007, яким не обмежено грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, які зараховані у розпорядження, оскільки Указ Президента має більшу юридичну силу, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, згідно з пунктом 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов'язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Таким чином, вказане положення нормативно-правового акту надає право військовослужбовцям після зарахування в розпорядження проходити військову службу та виконувати певні обов'язки військової служби (завдання) та отримувати матеріальне та грошове забезпечення. При цьому, вказаною нормою передбачено можливість врегулювання питання виплати грошового та матеріального забезпечення іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженою Головою Служби безпеки України від 23.01.2008 № 35/ДСК, визначений порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України.

З урахуванням наведеного, суд не приймає до уваги позицію позивача щодо наявності колізії в нормативно-правових актах щодо порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які зараховані в розпорядження начальника Управління, оскільки Інструкція конкретизує порядок виплати грошового та матеріального забезпечення та не суперечить нормам Положення в цій частині.

Доказів оскарження положень Інструкції, які на думку позивача, порушують його право на отримання грошового та матеріального забезпечення, під час розгляду справи судом не встановлено.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд погоджується з доводами позивача, що строк перебування позивача у розпорядженні відповідача не завершився, але в контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем доведено правомірність припинення виплати позивачу грошового забезпечення саме після сплину шестимісячного перебування позивача у розпорядженні начальника Управління та за умови не виконання позивачем оперативно-службової діяльності.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: 02068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, 15, ідентифікаційний код 20001579) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева