Справа № 140/2189/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2189/18
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача Хабарової А.В.,

представника відповідача Туревича А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач, Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності щодо невиплати в день виключення зі списків особового складу військової частини грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно протиправною та стягнення грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 30673,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . В період проходження військової служби позивач зверталася до командира Військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 19.06.2018 щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно. Однак, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2018 №133 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення без виплати грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Позивач вважає, що має право на грошову компенсацію за неотримане речове майно, оскільки це відповідає вимогам, встановленим пунктами 2, 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 (далі Порядок №178), та подала за місцем військової служби відповідну заяву (рапорт), передбачену пунктом 4 вказаного Порядку, а відтак бездіяльність відповідача щодо невиплати вказаної компенсації є протиправною. З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.1).

Відповідач у відзиві на адміністративний позов від 28.11.2018 №50/44/34-1592 (а.с.22-24) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що на момент звернення позивача щодо отримання грошової компенсації замість речового майна Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачав право на отримання такої компенсації лише військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій службі, а відповідно пункт 3 Порядку №178 не підлягав застосуванню, оскільки суперечить нормам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З врахуванням наведеного просить в задоволені позову відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 призначено судове засідання у даній справі на 11:00 17.12.2018 (а.с.42).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом командира Військової частині НОМЕР_1 від 19.06.2018 №133 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 , старшого кухаря їдальні (солдатської) взводу матеріально-технічного забезпечення, звільнену відповідно до підпункту «ї» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2018 №16 о/с у відставку, яка в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходить військову службу за контрактом і строк контракту якої закінчився 19.06.2018, та направлено на облік до Луцького ОМВК Волинської області (а.с.9).

19.06.2018 позивач зверталася до командира Військової частині НОМЕР_1 із рапортом, в якому просила виплатити їй грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (а.с.10). Водночас, як вбачається з резолюцій на вказаному рапорті, останній прийнятий відповідачем до виконання.

Як слідує із вищевказаного наказу командира Військової частині НОМЕР_1 від 19.06.2018 №133 про виключення позивача зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, старшому солдату ОСОБА_1 виплачено премію та одноразову грошову допомогу при звільненні, при цьому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не виплачено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої, сьомої статті 21 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 №876-VII держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону №2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 цього Закону).

Частиною першої статті 9-1 Закону №2011-XII передбачено, зокрема, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 9-1 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби) речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наведеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 16.03.2016 №178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі Порядок № 178).

Пунктами 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

За приписами пункту 5 Порядку №178 Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна у разі звільнення з військової служби. Така компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації та виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Відповідно до абзаців першого, третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 №1153/2008 (в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби, далі Положення №1153/2008), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира від 19.06.2018 №133 позивача, звільнену наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.05.2018 №16 о/с у відставку, виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та проведено остаточний розрахунок із виплати належних позивачу при звільненні сум, при цьому питання щодо виплати позивачу грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно вирішено не було.

Слід зазначити, що позивачем подано за місцем військової служби відповідний рапорт, що, зокрема, передбачено пунктом 4 Порядку №178, який відповідачем прийнято до виконання, однак на момент розгляду справи не виконано.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку № 178, та подала за місцем військової служби відповідний рапорт.

Водночас судом встановлено, що позивачу на день виключення її зі списків особового складу військової частини не було видано довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, передбачену пунктом 4 Порядку №178, в якій зазначається сума такої грошової компенсації.

Така довідка видана представнику позивача 18.09.2018 на його адвокатський запит від 12.09.2018 №05.09/2018, що підтверджується листом Військової частини № НОМЕР_1 від 18.09.2018 №50/41/34-1245 (а.с.11-13). При цьому, зі змісту вказаного листа та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі від 18.09.2018 №9, слідує, що сума компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно становить 30673,59 грн. (а.с.11-13).

Водночас, суд не погоджується з твердженням відповідача про невідповідність Порядку №178 нормам Закону №2011-XII, а відтак відсутність права позивача на отримання компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, оскільки аналіз норм статті 9-1 Закону № 2011-XII, абзаців першого, третього пункту 242 Положення № 1153/2008, а також пунктів 2, 3 Порядку №178 в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, свідчить, що позивач має право на грошову компенсацію замість недоотриманого речового майна при звільненні з військової служби.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.10.2018 у справі №803/963/17 та враховуються судом при вирішення даного спору в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

При цьому, суд звертає увагу, що листом Головного управління Національної гвардії України від 21.11.2018 №27/28/1-Х-597-А3 не заперечується наявність заборгованості з виплати ОСОБА_1 компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, а відтак підтверджується таке право позивача (а.с.47).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Відтак, виходячи з наданих статтею 245 КАС України, суд вважає, що взаємопов`язані позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 в день виключення зі списків особового складу частини грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно та стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 30673,59 грн.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений згідно з квитанцією від 05.11.2018 №QS82379601 (а.с.2).

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 в день виключення зі списків особового складу частини грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 30673,59 грн. (тридцять тисяч шістсот сімдесят три грн. 59 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 704,00 грн. (сімсот чотири грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року.