Справа № 540/2483/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2483/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 22.11.2012 року ВП № 22016544 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Ухвалою від 07.12.2018 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, відповідачу наданий строк для подання відзиві у справі, судове засідання призначене на 17.12.2018 року о 15:00 год.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.04.2008 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0 строком до 16.04.2038 року про надання кредиту у сумі 75000,00 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір іпотеки 16.04.2008 року на об'єкт нерухомого майна - квартири. Разом з тим, 16.04.2008 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 укладені договори поруки, відповідно яких останні взяли на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_2 Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.08.2010 року у справі № 2-1993/10 задоволено позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнено з відповідачів солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк" 629492,24 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором від 16.04.2008 року № 0, що виникла станом на 23.04.2010 року та судові витрати в розмірі 1820,00 грн. 19.10.2010 року Заводським ВДВС Миколаївського МУЮ відкрите виконавче провадження за № 22016544 по відношенню до боржника - ОСОБА_1 Постановою від 22.11.2012 року з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в сумі 63 131,22 грн. Позивач зазначає, що відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження»" від 21.04.1999 року № 606-ХІV у постанові про відкриття виконавчого провадження, яка надсилається боржнику не пізніше наступного дня після її винесення, надається строк для добровільного виконання постанови - більше 7 днів. У разі самостійного невиконання боржником у встановлений строк рішення, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір. Позивач стверджує, що оскаржуване рішення винесене незаконно, оскільки ОСОБА_1 не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2010 року, відповідно, не знала про надання строку для її добровільного виконання, відтак його не порушила. Тому, відсутні підстави для винесення постанови від 22.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 63131,22 грн. На час подання до суду позовної заяви виконавче провадження № 22016544 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості закінчено у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2013 року. Втім, постанова про стягнення виконавчого збору не виконана та порушує права позивача. Позивач просить розглянути справу без її участі, в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надіслав. 17.12.2018 року відповідач надіслав суду лист, яким повідомив, що 27.06.2013 року виконавче провадження № 22016544 завершено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", матеріали провадження знищенні.

Частиною 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно із ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

18.08.2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона у справі № 2-1993/10 задоволені позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк" 629492,24 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 0 від 16.04.2008 року, що виникла станом на 23.04.2010 року та судові витрати в розмірі 1820,00 грн.

19.10.2010 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Шекель А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 22016544 за виконавчим листом від 06.09.2010 року у справі № 2-1993/10, виданим Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з боржника - ОСОБА_1 на користь стягувача - АКІБ "УкрСиббанк" в особі Херсонського управління ПРД АТ, солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості у сумі 629492,24 грн. та судові витрати у сумі 1820,00 грн.

Постановою встановлений строк для добровільного виконання - сім днів з моменту отримання постанови та накладений арешт на все майно, належне ОСОБА_1

22.11.2012 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Шекель А.В. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідно до якої в межах виконавчого провадження № 22016544 з боржника - ОСОБА_1 стягнений виконавчий збір у розмірі 63131,22 грн.

27.06.2013 року головним державним виконавцем Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Шекель А.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою ВП № 22016544 закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до листа Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції від 21.06.2018 року № 23459/14.23-36/7 станом на 22.02.2017 року згідно даних АСВП на виконанні у відділі відсутні виконавчі документи, в яких боржником значиться ОСОБА_1 Зазначено, що відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника.

Таким чином, судом встановлено, що обтяження нерухомого майна позивача пов'язане із чинністю спірної постанови.

Надаючи оцінку обгрунтованості доводів позивача про протиправність постанови, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

На день прийняття відповідачем спірної постанови - 22.11.2012 року діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 606-XIV), а тому при вирішенні даного спору суд застосовує норми Закону № 606-XIV.

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини 1 та 2 статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією (ч. 1 ст. 31 Закону № 606-XIV).

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що державний виконавець зобов'язаний неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом Законом № 606-XIV.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягується за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Отже, наведені правові норми зобов'язують боржника добровільно виконати рішення у строк, встановленим державним виконавцем та повідомити про таке виконання у цей же термін. У свою чергу, дані норми, у разі невиконання боржником рішення добровільно у встановлений державним виконавцем строк, зобов'язують державного виконавця на наступний день після закінчення відповідних строків розпочати примусове виконання рішення, тобто вчиняти певні дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

При цьому в силу положень статті 28 вказаного Закону, виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору є невиконання рішення суду у встановлений термін.

Суд зазначає, що за примусове виконання рішення суду державний виконавець стягує виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Як вбачається із рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.08.2010 року у справі № 2-1993/10 з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 стягнуто солідарно на користь ПАТ "УкрСиббанк" 629492,24 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 0 від 16.04.2008 року, що виникла станом на 23.04.2010 року та судові витрати в розмірі 1820,00 грн.

Тобто, загальний розмір суми, що підлягає стягненню - 631312,24 грн.

Отже, сума виконавчого збору, яка підлягала стягненню солідарно з всіх чотирьох боржників повинен становити 10 % від загальної вартості майна, тобто 63131,22 грн. всього, а не 10 % від загальної суми з одного боржника ОСОБА_1

Натомість відповідач 22.11.2012 року прийняв постанову ВП № 22016544, якою стягнув виконавчий збір у розмірі 10 % від загальної суми з ОСОБА_1, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону № 606-XIV.

Отже, приймаючи оскаржувану постанову відповідач діяв не у спосіб та не у порядку, передбаченому Законом № 606-XIV.

За таких обставин вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов ОСОБА_1 у повному обсязі.

Розподіл судових витрат суд здійснює за правилами статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22.11.2012 року ВП № 22016544 про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 63131,22 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (, 54029, м. Миколаїв, вул. Робоча, 1).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 11.5