Справа № 360/3344/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3344/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Луганській області до Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" про стягнення податкової заборгованості в сумі 4037121,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Луганській області до Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа", в якому просить:

- стягнути кошти з рахунків платника податків комунального підприємства "Лисичанськтепломережа", , у банках, що обслуговують зазначеного платника, та з рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в рахунок погашення податкового боргу в загальній сумі 4037121,00 грн. за період з 30.04.2018 року по 30.08.2018 року.

В обґрунтуванням позовних вимог позивач зазначає, що на даний час, згідно інформації з ідентифікаційних та реєстраційних даних відповідача він перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області, державну реєстрацію відповідача не скасовано. За відповідачем станом на 25.09.2018 року рахується податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт послуг) (код КДБ 14060100) в загальному розмірі 4037121,00 грн. Платником податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) є КП "Лисичанськтепломережа". Відповідачем до контролюючого органу було подано податкові декларації з податку на додану вартість: 1. Декларація № від 16.04.2018р. на загальну суму 2826533,00 грн. Сума заборгованості по даній податковій декларації складає 2826533,00 грн.; 2. Декларація № від 21.05.2018р. на загальну суму 754897,00 грн. Сума заборгованості по даній податковій декларації складає 754897,00 грн.; 3. Декларація № від 18.06.2018р. на загальну сутиу 170150,00 грн. Сума заборгованості по даній податковій декларації складає 170150,00 грн.; 4. Декларація № від 16.07.2018р. на загальну суму 187900,00 грн. Сума заборгованості по даній податковій декларації складає 187900,00 грн.; 5. Декларація № від 15.08.2018р. на загальну суму 97641,00 грн. Сума заборгованості по даній податковій декларації складає 97641,00 грн.

На виконання вимог Закону України від 21.12.2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який діяв на момент виникнення боргу у Відповідача, ДПІ в м. Лисичанську виставлена Відповідачу перша податкова вимога від 21.01.2002р. № 1/45, яка була надіслана відповідачу поштою та отримана ним 25.01.2002 року. Друга податкова вимога № 2/302 від 26.03.2002р., яка була вручена посадовій особі відповідача. Зазначені податкові вимоги відповідачем не виконані, не оскаржені та є чинними.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав відзив в якому зазначив наступне (а.с.27-28).

Так, на думку відповідача, позивач у своєму позові не навів достатніх доказів на існування у нього права для примусового стягнення податкової заборгованості з КП "Лисичанськтепломережа" в порядку ст.95 ПК України. ГУ ДФС у Луганській області вказує про направлення першої та другої податкової вимоги, які були винесені ще у 2002. При цьому, відповідач зазначив, що посилання позивача на той факт, що податкові вимоги не були оскаржені, у зв'язку з чим вони є чинними, не відповідає дійсності, так як згідно п.6.4 ст.6 Закону України №2181 та ст.60 ПК України, що податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо: а) сума податкового зобов'язання або податкового боргу, а також пені та штрафних санкцій (за їх наявності) самостійно погашається платником податків; б) контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження; в) рішення контролюючого органу про нарахування суми податкового зобов'язання або стягнення податкового боргу скасовується чи змінюється судом; г) податкові зобов'язання (крім податкового боргу) розстрочуються або відстрочуються чи стосовно них досягається податковий компроміс та про це зазначається у відповідному рішенні про розстрочення, відстрочення або податковий компроміс; (Підпункт "г" підпункту 6.4.1 пункту 6.4 статті 6 із змінами, внесеними згідно із Законом N 550-ІV від 20.02.2003); д) податковий борг визнається безнадійним.

Також відповідач зазначив, що контролюючий орган не зазначив та не довів у позовній заяві з якого часу виник податковий борг, факт погашення чи непогашення суми податкового боргу зазначеного у податкових вимогах 2002 року на час звернення податковим органом з позовом до суду, а також безперервність існування такого боргу з часу направлення податкових вимог, що має важливе значення, оскільки, у разі відсутності заборгованості у будь-який період після направлення вимог, такі вимоги вважаються відкликаними.

Відповідач вважає, що єдиним доказом безперервності існування податкового боргу у відповідача впродовж періоду часу з дати виникнення податкового боргу стосовно суми якого були направлені податкові вимоги, до дати звернення до суду з позовом є інтегрована картка платника податків по всім видам податків, яку податковий орган не надав ані відповідачу, ані суду.

Також відповідач зазначив, що податкове зобов'язання за декларацією за травень 2018 сплачено за платіжним дорученням №1152 від 21.06.2018 у сумі 170150,00 грн. Податкове зобов'язання за декларацією за червень 2018 сплачено за платіжним дорученням №1336 від 23.07.2018 у сумі 187900,00 грн. Податкове зобов'язання за декларацією за липень 2018 сплачено за платіжним дорученням №1523 від 21.08.2018 у сумі 97641,00 грн. Таким чином КП "Лисичанськтепломережа" здійснювало оплату податкових зобов'язань в межах строку встановленого п.57.1. ст. 57 ПКУ.

Виходячи з вищенаведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.10.2018 відкрито провадження по справі, призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні з викликом сторін (а.с.1-2).

Ухвалою суду від 28.11.2018 відкладено розгляд справи за клопотанням представник відповідача (а.с.40).

На підставі ч.9 ст. 205 КАС України судом ухвалено розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Комунальне підприємство "Лисичанськтепломережа" (, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Тепла, буд.17) зареєстровано в якості юридичної особи Лисичанською міською радою 20.04.1992, 15.06.2005, №0000529, що підтверджується інформацією зазначеною у витязі з реєстраційних даних (а.с.16-17).

Як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем обліковується борг з податку на додану вартість на суму 4037121,00 грн., який виник з наступних підстав.

Так, відповідачем було подано до податкового органу податкову звітність з податку на додану вартість:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2018 року від 16.04.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 2826533,00 грн. (а.с.8);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2018 року від 21.05.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 754897,00 грн. (а.с.9);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2018 року від 18.06.2018, в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 170150,00 грн. (а.с.10);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2018 року від 16.07.2018 в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 187900,00 грн. (а.с.11);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2018 року від 15.08.2018 в якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в розмірі 97641,00 грн. (а.с.12).

Станом на 25.09.2018 відповідачем не сплачено до бюджету узгоджені суми податкового боргу з ПДВ на загальну суму 4037121,00 грн. по вказаним податковим деклараціям.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом п.41.2 ст.41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Відповідно до п.41.1 цієї статті, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Згідно з підп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

На підставі долучених до позову документів суд встановив, що податкова заборгованість на суму 4037121,00 грн. виникла у зв'язку із несплатою у встановлений законом строк узгоджених грошових зобов'язань по податку на додану вартість.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Закон України від 06.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (надалі - Закон №2181), який діяв до 01.01.2011, є спеціальним законом з питань оподаткування та встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами.

Цим Законом визначено, що органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, є виключно податкові органи.

Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

З метою погашення боргу позивачем вживалися заходи, передбачені Законом України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами", а саме: 25.01.2002 вручено відповідачу першу податкову вимогу від 21.01.2002 форми "Ю1" № 1/45, та другу податкову вимогу від 26.03.2002 форми "Ю2" № 2625 (а.с.14, 15).

Вищезазначені вимоги у встановленому законом порядку не оскаржувались, податковим органом не скасовувались та не відкликались, а тому є узгодженими.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 у справі № 812/1802/17 та рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 у справі № 1240/2130/18, які набрали законної сили та не були оскаржені відповідачем в апеляційному порядку, надана оцінка правовідносинам та встановлені факти, які є предметом доказування і в справі № 360/3344/18, а саме щодо першої податкової вимоги від 21.01.2002 форми "Ю1" № 1/45 та другої податкової вимоги від 26.03.2002 форми "Ю2" № 2625.

Доводи з цього приводу відповідача суд вважає незмістовними, оскільки в силу принципу змагальності сторін на відповідача також покладено обов'язок щодо доведення перед судом своїх заперечень на підставі належних та допустимих доказів. Доказів, які б довели факт відкликання або неузгодженості вказаних вимог, відповідач суду не надав.

Згідно із частиною четвертою ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються про/и розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п.п.95.1, 95.2 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.95.3 ст.95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи, що податкова заборгованість Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" у встановлені законом строки не сплачено, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду справи не надано, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з рахунків відповідача заборгованість у загальному розмірі 4037121,00 грн.

Доводи відповідача про те, що ним частково сплачувався податковий борг по вказаним податковим деклараціям, що підтверджується платіжними дорученнями наданими у якості доказів, суд вважає неприйнятними, оскільки як вбачається з інтегрованої картки платника податків станом на 30.11.2018 за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 9236207,85 грн., що виник за минулі роки (а.с.29-31, 38).

Сплачені суми відповідачем були автоматично зараховані в рахунок погашення заборгованості, що виникла за минулі періоди в порядку черговості їх виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків у відповідності з п.87.9. ст.87 ПК України.

Інших правових доводів відзив не містить.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у зв'язку з чим понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору за подачу адміністративного позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 295, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС в Луганській області до Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" про стягнення податкової заборгованості в сумі 4037121,00 грн задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків платника податків Комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" (, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м.Лисичанськ, вул.Тепла, буд.17) у банках, обслуговуючих його, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а також за рахунок готівки, що належить даному платнику податків на користь Державного бюджету суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 4037121,00 (чотири мільйони тридцять сім тисяч сто двадцять одну гривню 00 коп.), що виник за період з 30.04.2018 по 30.08.2018.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 17 грудня 2018 року.

Суддя В.С. Шембелян