Справа № 0440/6452/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2018 року Справа № 0440/6452/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
представника відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Комунального підприємства НІКОПОЛЬСЬКЕ ВИРОБНИЧЕ УПРАВЛІННЯ ВОДОПРОВІДНО-КАНАЛІЗАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСТВА Нікопольської міської ради до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою суду від 24.09.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.
ГУ ДФС у Дніпропетровській області надано до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та в обґрунтування своєї позиції зазначив, що контролюючим органом проведено перевірку, якою встановлено порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання з рентної плати за спеціальне використання води, у зв'язку з чим податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції.
22.10.2018 року перенесено підготовче засідання на 19.11.2018 року за клопотаннями представників сторін; 19.11.2018 року перенесено підготовче засідання на 30.11.2018 року у зв'язку з неявкою сторін у підготовче засідання; 30.11.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 07.12.2018 року.
06.12.2018 року представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
07.12.2018 року закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.
В судовому засідання 07.12.2018 року представник відповідача заперечувала проти позову та просила суд відмовити у його задоволенні. Представник позивача у судове засідання не зявився, просив здійснювати розгляд справи по суті без його участі.
Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що КП НІКОПОЛЬВОДОКАНАЛ зареєстровано як юридична особа 21.08.2001 року та перебуває на обліку у Нікопольській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Перевіркою термінів сплати узгодженого грошового зобов'язання з рентної плати за спеціальне використання води від підприємств житлово-комунального господарства встановлено порушення вимог пункту 57.1 статті 57, пункту 257.5 статті 257 Податкового кодексу України, в частині несвоєчасної сплати узгоджених сум грошового зобовязання зі збору за спеціальне використання води та рентної плати за спеціальне використання води від підприємств житлового-комунального господарства, зокрема при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати узгодженого грошового зобов'язання у сумі 115985,73 грн.
Вирішуючи питання щодо правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК України) крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
За змістом пунктів 257.1, 257.2 статті 257 ПК України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу; платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов'язань з рентної плати.
На підставі пункту 257.5 статті 257 ПК України сума податкових зобовязань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.03.2017 року між КП НІКОПОЛЬВОДОКАНАЛ та ГУ ДФС у Дніпропетровській області укладено договір про розстрочення податкового боргу №26, відповідно до якого орган ДФС надає платнику розстрочення сплати податкового боргу по збору за спеціальне використання води від підприємств ЖКГ на суму 214341,37 грн. під проценти строком з 15.03.2017 року по 20.12.2017 року.
Суд не бере до уваги доводи представника позивача про те, що відповідачем допущено подвійне нарахування штрафних санкцій, оскільки до суми розстрочення 214341,37 грн. відповідно до договору вже було включено штрафні санкції.
З цього приводу суд зазначає, що штрафні санкції та пеня, які визначені у договорі про розстрочення №26 від 15.03.2017 року, нараховані контролюючим органом за період з 15.03.2017 року по 20.12.2017 року.
В даному випадку спірна сума штрафної санкції нараховано за період з дня, який є останнім для сплати самостійно задекларованих позивачем сум (17.02.2017 року) та до дати укладання договору про розстрочення (15.03.2017 року).
Таким чином, контролюючим органом вірно здійснено розрахунок кількості днів затримки сплати самостійно узгодженої суми у розмірі 115985,73 грн., що складає 26 календарних днів.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до підпунктів 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктами 36.1 та 36.5 статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
На підставі пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.
Крім того, пунктом 87.9 статті 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Пунктом 36.5 статті 36 ПК України визначено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
З аналізу викладених норм встановлено, що на позивача покладено обовязок своєчасної сплати задекларованих сум грошового зобовязання.
У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду в повному обсязі складено 12.12.2018 року.

Суддя ОСОБА_2