Справа № 2240/2731/18
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2731/18

Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

12 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Летичівське лісове господарство" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2018 року державне підприємство «Летичівське лісове господарство» звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служба України , Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просило:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Хмельницькій області по нарахуванню пені державному підприємству "Летичівське лісове господарство" в сумі 75577,70 грн.;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України та Головне управління ДФС у Хмельницькій області зняти неправомірно нараховану пеню в розмірі 75577,70 грн;

- судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1841,00 відшкодувати підприємству за рахунок Державної фіскальної служби України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Хмельницькій області по нарахуванню пені державному підприємству "Летичівське лісове господарство" в сумі 75577,70 грн.;

- зобов'язано Головне управління ДФС у Хмельницькій області зняти з обліку неправомірно нараховану пеню в розмірі 75577,70 грн;

- у задоволенні інших позовних вимог - відмовлено;

- стягнуто на користь державного підприємства "Летичівське лісове господарство" судові витрати в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області подано апеляційну скаргу, в якій просить апелянт скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, апелянт зазначає, що позивачем сплачені грошові зобовязання, визначені контролюючим органом згідно податкового повідомлення-рішення від 08.05.2018 № на загальну суму 187733, однак не сплачено пеню, нараховану згідно п.129.1.1 ст.129 ПК України. На думку апелянта, пеня нараховується за весь період заниження суми податкового зобов'язання.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Позивач в судове засідання повноважного представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ДП «Летичівське лісове господарство», за результатами якої прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.05.2018 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій на суму 187733 грн. основного платежу.

Проте, у зв'язку з сплатою позивачем 15.05.2018 податкового зобовязання визначеного податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2018 № в розмірі 187733 грн., відповідач закінчив нарахування пені в розмірі 75580,83 грн. та відобразив її в інтегрованій картці платника.

Не погодившись з таким вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ст.129 ПК України не передбачено нарахування платнику податку пені за весь період заниження суми податкового зобовязання у разі виявлення контролюючим органом такого заниження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки грошове зобовязання, яке було визначено у податковому повідомленні-рішенні від 08.05.2018 № було сплачено позивачем у межах 10 денного терміну, встановленого ст. 57 ПК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно з пунктом 16.1.4 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу(крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

- невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

- завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

- заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як встановлено з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення від 08.05.2018 № було вручено позивачу 10.05.2018 року, а тому граничним строком сплати податкових зобов'язань є 20.05.2018 року.

Проте, у зв'язку з сплатою позивачем 15.05.2018 податкового зобов'язання визначеного податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2018 № в розмірі 187733,00 грн., відповідач закінчив нарахування пені в розмірі 75580,93 грн. та відобразив її в інтегрованій картці платника.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення податкового боргу, який в свою чергу в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 цього кодексу є сумою узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платників податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пеня за положеннями підпункту 14.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суму грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Системний аналіз положень пункту 14.1.153, 14.1.175 та 14.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України свідчить про те, що об'єктом нарахування пені є сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплачена платником податків у встановлений строк. Відтак, обов'язковими умовами нарахування пені є їх сукупність, а саме наявність у платника податку обов'язку по сплаті узгодженого грошового зобов'язання та порушення строків його сплати. Самого факту наявності узгодженого грошового зобов'язання, яке сплачене у встановлені Кодексом строки, недостатньо для нарахування пені, оскільки податковий орган впродовж всього розгляду справи доводить, що пеня застосована ним як фінансова санкція, а не як засіб забезпечення податкового зобов'язання.

Нарахування пені здійснено податковим органом за умови відсутності податкового правопорушення. При цьому, суд першої інстанції посилається на положення підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 та підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України, які регулюють початок нарахування та закінчення нарахування пені та застосовуються як додаткові норми при обчисленні пені за умови наявності підстав такого обчислення, не є самостійними нормами, які визначають підстави нарахування пені.

Об'єктом нарахування пені, яка увійшла до складу податкової вимоги є грошове зобов'язання визначене контролюючим органом згідно підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, яке за умовами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплатити протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення.

З наведеного вбачається, що нарахування платнику податку пені в разі визначення контролюючим органом суми грошового зобов'язання за результатами податкової перевірки починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що сплата узгодженої суми грошового зобов'язання у встановлений Кодексом строк виключає одну із умов нарахування пені, доводить відсутність складу податкового правопорушення, що унеможливлює прийняття позиції податкового органу про правомірність нарахування пені, правила обчислення якої встановлені статтею 129 Податкового кодексу України та діють тільки за умов наявності підстав її нарахування.

Тому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що статтею 129 ПК України не передбачено нарахування платнику податку пені за весь період заниження суми податкового зобов'язання у разі виявлення контролюючим органом такого заниження.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем протиправно нараховано пеню ДП «Летичівське лісове господарство» в сумі 75577, 70 грн., так як грошове зобов'язання, яке було визначено у податковому повідомленні-рішенні від 08.05.2018 № сплачено позивачем у межах встановленого ст. 57 ПК України 10 денного терміну у повному обсязі.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 грудня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4