Справа № 420/5852/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5852/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №2053/М-11 від 29 серпня 2018 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 18 липня 2008 року по 30 червня 2018 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 7637,27 грн., зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 18 липня 2008 року по 30 червня 2018 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 7637,27 грн.

Позов обґрунтований позивачем тим, що на виконання постанови Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2011 року по справі №22а-5299/11, зміненої постановою Вищого адміністративного суду України від 21.06.2012 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та донараховано за період з 18.07.2008 року суму донарахованої пенсії у розмірі 7637,27 грн., однак зазначені кошти виплачені позивачу лише 23.07.2018 року. Позивач зазначає, що відповідачем сплачено на його користь суму недоотриманої пенсії, однак в порушення вимог ст. 19 Конституції України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» не було проведено нарахування та виплату компенсації.

За цією позовною заявою відкрито письмове провадження у відповідності до ст. 263 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Відповідачем надано до суду та направлено позивачу відзив на позовну заяву (аркуші справи 18-19), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки з 01.11.2009 року позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (нині перебуває в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі), а тому підстави для проведення головним управлінням нарахування а виплати компенсації втрати частини доходів за період з 18.07.2008 року по 30.06.2018 року відсутні. Крім того, зазначена доплата в сумі 7637,27 грн. має характер разового платежу, а тому ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», доходи, в даному випадку пенсія, виплачуються позивачу вчасно, щомісячно до 25-го числа та без затримки, а тому підстав для виплати позивачу компенсації немає.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і йому встановлено ІІ групу інвалідності (аркуш справи 14).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2009 року у справі №2а-3322/09 визнано незаконними дії відповідачів та зобов'язано провести перерахунок та виплату позивачу щомісячне підвищення до пенсії, як інваліду війни 2-ої групи та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії за період з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2005 року, за період з 01 січня 2000 року до 31 грудня 2006 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визнано незаконними дії Одеського обласного військкомату в частині застосування за період із 01 січня 2006 року до 31 грудня 2006 року Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №2939 від 05.10.2005 року при нарахуванні та виплаті щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ої групи, визнано незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині застосування в період із 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, постанови КМ України №831 від 26.07.1996 року та №01 від 03.01.2002 року та в частині застосування із 01 січня 2008 року статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону №107 від 28.12.2007 року при нарахуванні та виплаті позивачу як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату призначеного позивачу щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду 2-ої групи у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком із 01 січня 2000 року до 31 грудня 2005 року та із 01 січня 2000 року до 31 грудня 2008 року та із 01 січня 2009 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому від аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії та інваліду 2-ої групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком щорічно. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести позивачу перерахунок пенсії із 01 січня 2006 року з урахуванням його права на отримання щомісячного підвищення до пенсії, як інваліду війни 2-ої групи у розмірі 1162 грн. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при перерахунку позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, керуватись розміром мінімальної пенсії за віком та виплачувати позивачу як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії додаткову пенсію в розмірі за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити позивачу суму недоотриманого пенсійного забезпечення із 01 січня 2000 року по день фактичного перерахунку.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2011 року у справі №22а-5299/11 постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2009 року у справі скасовано. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 з 22 травня 2008 року у відповідності зі ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду - чорнобильцю ІІ групи першої категорії. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії відповідно до ст. ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії в вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров'ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з 22 травня 2008 року та на період дії вищезазначеного Закону, з урахуванням сплачених на цей час коштів, в іншій частині позовних вимог - відмовлено (аркуші справи 9-12).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 21 червня 2012 року по справі К/9991/89890/11 змінено постанову Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2011 року: в абзацах 3, 4 резолютивної частини замість слів «з 22 травня 2008 року» зазначити «з 18 липня 2008 року» в решті постанову Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2011 року залишено без змін (аркуші справи 21-23).

На виконання постанови Апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2011 року по справі №22а-5299/11, у резолютивній частині якої виправлена описка Вищим адміністративним судом України від 21.06.2012 року по справі К/9991/89890/11 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та донараховано за період з 18.07.2008 року суму донарахованої пенсії у розмірі 7637,27 грн., однак зазначену суму донарахованої пенсії позивач отримав лише 23 липня 2018 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача (аркуш справи 13).

08 серпня 2018 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просив нарахувати та сплатити ОСОБА_1, суму компенсації втрати частини доходів за період з 18 липня 2008 року по 30 червня 2018 року (аркуш справи 7).

Листом №2053/М-11 від 29.08.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивача про те, що відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440, управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області головному управлінню 02.02.2015 року було надіслано повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою, на підставі якого на адресу цієї установи 12.02.2005 року та повторно 16.05.2018 року були надіслані довідки про здійснення нарахування на виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 15.11.2011 року по справі №22а-5299/11 в сумі 7637,27 грн. Інформації про виплату донарахованої суми за вищезазначеним рішенням суду головне управління не має (аркуш справи 8).

Позивач не погодився з такими протиправними діями відповідача та звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно із п. 3, 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Згідно з ст. 3, 4, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Таким чином, основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), допущені, в даному випадку, з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, а саме добровільно чи на виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2014 року № 21-518а14.

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16) та Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17).

Приписами ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

При цьому, посилання відповідача на те, що доплата в сумі 7637,27 грн. не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має характер одноразової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії з урахуванням посадового окладу та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ.

Факт не своєчасної виплати пенсії позивачу з вини пенсійного органу підтверджується рішеннями суду в інших справах, зазначених вище, якими визнано незаконними дії при нарахуванні та виплаті пенсії позивачу та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Таким чином, на отриману позивачем суму недотриманої пенсії у розмірі 7637,27 грн., повинна бути нарахована компенсація за період з 18 липня 2008 року по 30 червня 2018 року.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації позивачу втрати частини доходів за період з 18.07.2008 року по 30.06.2018 року враховуючи те, що позивач з 01.11.2009 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (нині перебуває в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі), оскільки зазначеними вище рішеннями судів визнано протиправними дії та зобов'язано здійснити перерахунок та доплату пенсії ОСОБА_1 саме Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 65082, ІПН НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65017, ) про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №2053/М-11 від 29 серпня 2018 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 18 липня 2008 року по 30 червня 2018 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 7637,27 грн., зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 18 липня 2008 року по 30 червня 2018 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 7637,27 грн. - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №2053/М-11 від 29 серпня 2018 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 18 липня 2008 року по 30 червня 2018 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 7637,27 грн.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 18 липня 2008 року по 30 червня 2018 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 7637,27 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида

.