Справа № 208/745/17
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/745/17
№ провадження 2-а/208/13/18
РІШЕННЯ

Іменем України

10 липня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі Головуючого, судді - Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Шешуревої Я.І.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із адміністративним позовом до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

У своєму позові позивач ОСОБА_1 просить суд поновити строк на звернення до суду, зобов'язати відповідача провести призначення пенсії ОСОБА_1 з 16 липня 2015 року, призначивши її на загальних підставах, відповідно до вимог ст.27, 28, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні в сумі 2 960,62 грн., в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів, з врахуванням вже виплачених сум.

У своєму позові позивач посилається на те, що він є громадянином України, який отримує пенсію. У 1995 році він виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, після чого виплата йому була припинена. Постановою суду від 12 лютого 2016 було зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області призначити громадянину України ОСОБА_1 пенсію за віком з 16 липня 2015 року. Але відповідачем була призначена пенсія в розмірі 1 074,00 грн., з якою позивач не погоджується. Позивачу має бути призначена пенсія в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Окрім цього, страховий стаж позивача є 40 років та коефіцієнт стажу при розрахунку взятий неправильно. Вважає, що відповідні пенсійні виплати позивача мають бути поновлені, нараховані і виплачені позивачу з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів. Відповідач має бути зобов'язаний здійснити призначення та індексацію пенсії ОСОБА_1 у розмірі відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосувавши показники середньої заробітної плати за три роки до дня звернення ОСОБА_1 до УПФ України, тобто за 2012, 2013, 2014 роки.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

У своєму відзиві представник відповідача посилається на те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» пенсії, призначені до 2007 року із застосування показників середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2005-2006 роки перераховуються із застосуванням показників відповідно до середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Дослідивши письмові докази по справі, надані суду відзив на позов, додаткові пояснення позивача, додатковий відзив на позов, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, що підтверджується його паспортом громадянина України для виїзду за кордон та знаходився на обліку як пенсіонер та отримував пенсію за віком з 1995 року згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У 1995 році ОСОБА_1 виїхав на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, у зв'язку із чим виплата пенсії була припинена.

Позивач посилається на неправильне нарахування йому пенсії під час виконання рішення суду, тому зазначене стало підставою для звернення з позовом до суду.

Стаття 25 Конституції України гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 33 Конституції України).

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Право на пенсію в Україні є конституційним правом громадянина України.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1058-IV загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Конституційний Суд України в рішенні від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) положення п.2 ч.1 ст. 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-IV щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір. Зазначені положення Закон втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Так, постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.02.2016 року по справі № 208/8748/15 зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області призначити пенсію за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16 липня 2015 року.

Постановою Вищого Адміністративного суду України від 31 серпня 2017 року постанова Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого2016 року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2016 року змінена, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 25 травня 2015 року.

Протоколом № 5546 від 17 лютого 2016 року управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області призначено пенсію за віком ОСОБА_1 з 16 липня 2015 року та нараховано доплату у сумі 7 882,80 грн. на березень 2016 рік. Станом на 01 червня 2016 року розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 1074,00 грн.

Як встановлено в судовому засіданні 19 лютого 2016 року відповідачем здійснено запит архівної пенсійної справи ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дніпровського району м.Дніпродзержинська та листом 10 березня 2016 року управлінням повідомлено про неможливість надання інформації щодо архівної пенсійної справи ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що всі архівні пенсійні справи списані актом № 1 від 23 серпня 2012 року.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» установлено, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік..

У відповідності до ст. 2 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 ст. 27 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

За змістом ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата для обчислення пенсії розраховується за формулою, наведеною в ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + КзN); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Виходячи з тлумачення ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суд зазначає, що для розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, що призначається вперше, застосовується показник середньої заробітної плати календарного року, що передує року звернення за призначенням пенсії. Під час переведення особи з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати за той календарний рік, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а від бажання особи залежить лише можливість враховувати заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Таким чином, посилання позивача на ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не відповідають обставинам даної справи, оскільки вказані положення стосуються осіб, які вперше звернулись за призначенням пенсії, а не тих, яким вона вже була призначена до цього.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров'я.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до положення п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Так, положенням пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення» також врегульоване питання про застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік, саме при здійсненні перерахунку пенсії відповідним особам у відповідних періодах.

Таким чином, підстав для застосування показника середньої заробітної плати в 2012, 2013, 2014 роках з урахуванням середньої заробітної плати за попередній рік не має, а тому під час здійснення нарахування пенсії відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено законом.

Відповідно до вимог ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги позивача необгрунтовні та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, ст.22, ст.46, 55 Конституції України, ст.ст. 241, 244-246, 260, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у разі застосування судом ч.6 ст.250 КАС України, з часу складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суд, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти дні з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Похваліта С. М.