Справа № 548/1414/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 548/1414/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Тацій Л.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Григоренко Олександра Олександровича на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12.10.2018, суддя Миркушіна Н.С., повний текст складено 19.10.18 по справі № 548/1414/18

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Григоренко Олександра Олександровича треті особи Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Мотивує позов тим, що постановою серії НК № 370498 від 31.07.2018 року на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., за те, що 31.07.2018 року о 10 год. 40 хв. на 246 км а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський», він керував транспортним засобом -МТЗ-80 номерний знак НОМЕР_1 та не мав при собі поліса обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.ст. 125, 126 ч.1 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного з»ясування обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не підтвердженна відповідними доказами. Тому позивач просить визнати постанову протиправною та скасувати.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 12.10.2018р. адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Григоренка Олександра Олександровича за участю третьої особи Управління патрульної поліції в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задоволено повністю. Визнано протиправними дії інспектора роти №2 батальйону УПП в Полтавській області Григоренка Олександра Олександровича щодо винесення відносно ОСОБА_2 постанови серія НК №370498 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 31.07.2018 року. Скасовано постанову про накладення на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ст.ст. 125, 126 ч. 1 КУпАП адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 31.07.2018 року серія НК №370498, як протиправну. Закрито провадження по адміністративній справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125, 126 ч. 1 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції інспектором роти №2 батальйону УПП в Полтавській області Григоренко Олександром Олександровичем подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, що потягло за собою звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності внаслідок скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що трактор під керуванням позивача є транспортним засобом у розумінні вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП, що чітко прописано у ч. 8 ст. 121 КУпАП. Тому водій такого транспортного засобу зобов'язаний мати при собі, та пред'явити для перевірки страховий поліс. Також вважає необґрунтованим визнання дій інспектора, при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, протиправними. Зважаючи на вищевикладене просить скасувати рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12.10.2018 по адміністративні справі № 548/1414/18 за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Григоренко О.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК 370498 від 31.07.2018. Прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог.

Від позивача по справі до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що вважає вимоги відповідача безпідставними, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Також розгляд справи просить провести за його відсутності.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Окрім того, за правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою від 11.12.2018р. (а.с. 91).

Відповідач та третя особа повідомлялись на електронну адресу.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з копії оскаржуваної постанови серії НК № 370498 від 31.07.2018 вбачається, що позивач, керував 31.07.2018 року о 10 год. 40 хв. на 246 км а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський», транспортним засобом -МТЗ-80 номерний знак НОМЕР_1 та не мав при собі поліса обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.27.1 а, 2.1г ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.ст. 125, 126 ч.1 КУпАП та на підставі даних норм на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституцією України закріплено норму щодо обов'язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

В оскаржуваній постанові вказується, що позивач порушив п.п. ґ) п. 2.1. Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно п.п. г) п. 2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до визначення транспортного засобу, що міститься в п. 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Трактор - це моторизований колісний або гусеничний транспортний засіб сільськогосподарського або лісогосподарського призначення, що має щонайменше дві осі та характеризується максимальною конструкційною швидкістю не менш як 6 кілометрів на годину, спеціально призначений для того, щоб тягти, штовхати, везти і приводити в рух змінні причіпні машини, що використовуються для виконання сільськогосподарських або лісогосподарських робіт, або буксирувати сільськогосподарські та лісогосподарські причепи. Зазначений транспортний засіб застосовується також для перевезення вантажів під час виконання сільськогосподарських та лісогосподарських робіт і обладнується сидіннями для пасажирів.

Аналогічні положення містяться в постанові Кабінету Міністрів України "Про затвердження Технічного регламенту затвердження типу сільськогосподарських та лісогосподарських тракторів, їх причепів і змінних причіпних машин, систем, складових частин та окремих технічних вузлів" від 28.12.2011 року № 1367.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

При укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховики щодо класифікації транспортних засобів використовують норми Державного стандарту України ДСТУ 2984-95 "Засоби транспортні дорожні. Типи. Терміни та визначення", затверджені та введені в дію наказом Держстандарту України № 31 від 25 січня 1995 року, а також Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року.

Відповідно до п. 1.5 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Тобто, за нормами цього закону, такі транспортні засоби не підлягають обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності.

Коригуючі коефіцієнти та їх розміри встановлено та затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України "Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за № 689/17984.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанцій про протиправність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначені норми ч. 8 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КпАП України не регулюють відносини, щодо укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, випадки обов'язкового укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не визначає перелік транспортних засобів, які підлягають обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності, тощо.

Дані норми лише встановлюють відповідальність в разі відсутності поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Випадки, коли укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є обов'язковим встановлено Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ".

Таким чином правова позиція відповідача щодо обов'язкової наявності у позивача поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є помилковою.

Окремо колегія суддів зазначає, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", саме для тракторів коригуючий кофіцієнт не встановлений, але встановлений для вантажних автомобілів вантажопідйомнісю до 2 тонн та понад 2 тонни, не має жодного відношення до розгляду справи, оскільки в даному випадку позивач рухався на тракторі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно оскаржуваної постанови серії НК № 370498 від 31.07.2018 вбачається, що позивач, керував 31.07.2018 року о 10 год. 40 хв. на 246 км а/д М-03 «Київ-Харків-Довжанський», транспортним засобом -МТЗ-80 номерний знак НОМЕР_1 та не мав при собі поліса обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.27.1а, 2.1г ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.ст. 125, 126 ч.1 КУпАП та на підставі даних норм на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Проте в Правилах дорожнього руху України пункту 27.1 а - не існує.

В відзиві на позов відповідач фактично обґрунтовує порушення передбачені п. 27.2 а Правил дорожнього руху України.

Крім того колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга відповідача доводів та обґрунтувань щодо порушення позивачем п.27.1а ПДР України не містить.

Також колегія суддів зазначає, що ст. 125 КУпАП передбачає, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу тягнуть за собою попередження.

Проте колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанці в частині задоволення позову щодо визнання протиправними дії інспектора роти №2 батальйону УПП в Полтавській області Григоренка Олександра Олександровича щодо винесення відносно ОСОБА_2 постанови серія НК №370498 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 31.07.2018 року.

У відповідності до приписів ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції), ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (у чинній редакції), предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних правовідносин.

Таким чином, обов'язковою ознакою рішень, дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

В силу ч.1 ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

Колегія суддів зазначає, що не дії відповідача, а його рішення у формі постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності породжує для позивача певні правові наслідки і має обов'язковий характер.

У даному інспектором роти №2 батальйону УПП в Полтавській області Григоренка Олександром Олександровичем за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 передбаченого ст.ст. 125, ч. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено оскаржувану постанову від 31.07.2018 року, якою і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності самі по собі не містять владно-управлінських ознак, оскільки юридичні наслідки для особи у даному випадку має лише рішення у формі постанови, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними відповідних дій інспектора, оскільки, як зазначено вище, не діями відповідача, а його рішенням (оскаржуваною постановою), позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому, належним та достатнім способом захисту прав позивача у даному випадку є скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, про що і прийнято рішення судом першої інстанції.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій інспектора роти №2 батальйону УПП в Полтавській області Григоренка Олександра Олександровича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.ст. 125, ч.1 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення задоволено безпідставно.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції в частині визнання протиправними дії інспектора роти №2 батальйону УПП в Полтавській області Григоренка Олександра Олександровича щодо винесення відносно ОСОБА_2 постанови серія НК №370498 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 31.07.2018 року. підлягає скасуванню з прийняттям нової - про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12.10.2018 по справі № 548/1414/18 скасувати в частині визнання протиправними дії інспектора роти №2 батальйону УПП в Полтавській області Григоренка Олександра Олександровича щодо винесення відносно ОСОБА_2 постанови серія НК №370498 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 31.07.2018 року.

В цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Тацій З.Г. Подобайло