Справа № 161/15755/18
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/554/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Турук І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України (далі - Рівненська митниця ДФС) про скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Свій позов мотивує тим, що 13 серпня 2018 року відповідачем було складено щодо нього постанову в справі по порушення митних правил № 0424/20400/18 за ст. 485 Митного кодексу України (далі - постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 492848,46 грн.

Вважає дану постанову безпідставною та необґрунтованою, винесеною без належного з'ясування усіх обставин справи щодо його вини та складу адміністративного правопорушення. Вказує, що жодних документів для митного оформлення до відповідача не подавав, жодних даних у митну декларацію не вносив та не вчиняв інших дій щодо митного оформлення вказаного в оскаржуваній постанові транспортного засобу.

Крім того, вказує, що на момент винесення Рівненською митницею ДФС постанови закінчились строки накладення адміністративного стягнення, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі про порушення митних правил.

Також, оскільки, він не був присутнім в день складання постанови, йому не були роз'ясненні права та обов'язки у відповідності до закону, тому не мав можливості саме в цей день отримати її, ознайомитись з її змістом та бути обізнаним з тим, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України. Фактично отримав її лише 23 вересня 2018 року, тому вважає, що пропустив строк на оскарження з поважних причин.

З врахуванням наведеного, просить суд поновити строк на оскарження постанови, визнати протиправною та скасувати постанову в справі по порушення митних правил № 0424/20400/18 від 13 серпня 2018 року, винесену відносно нього як керівника ПП «Автоімпортгруп».

У відзиві на позовну заяву відповідач вимоги не визнає у повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що в ході проведеної перевірки встановлено, що позивачем при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару, надано документи, що містять неправдиві відомості, і як наслідок при декларуванні транспортних засобів була занижена митна вартість. Сума штрафу сформована з сум несплачених платежів, що відповідно до санкції ст. 485 МК України встановлена в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Щодо пропуску строків, на які посилається позивач, то Рівненська митниця ДФС зазначає, що обґрунтованою підставою встановлення ознак правопорушення виникла з моменту отримання Рівненською митницею ДФС листа Львівської митниці ДФС від 02.05.2018 року № 1291/7/13-70-20 з додатками, які підтвердили факт порушення митних правил і з якого обчислюються строки накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 08 жовтня 2018 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року позивачу поновлено строк звернення до суду з даною позовною заявою.

До судового засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання також подав заяву про розгляд справи без його присутності.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 16 липня 2018 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування, взаємодії з митними органами іноземних держав та моніторингу управління протидії митних правопорушенням та міжнародної взаємодії Рівненської митниці ДФС Вознюком М.С. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0424/20400/18 (а.с. 51-55).

Із вказаного протоколу вбачається, що 22.05.2017 року декларантом ПП «А-2» ОСОБА_4, на підставі договору про здійснення декларування вантажів юридичних осіб № 27А від 11.08.2016 року, укладеного з директором ПП «Автоімпортгруп» ОСОБА_1, подано в Рівненську митницю ДФС митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UА204010/2017/211123 з метою проведення митного оформлення автомобіля марки «MAN», модель «TGL 8.220», ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, 2012 року випуску та подано реєстраційний документ на автомобіль (Zulassungsbescheinigung Teil) № VV896472 від 06.08.2012 року

У результаті проведеної перевірки встановлено, що вищезазначений автомобіль вперше був зареєстрований (введений в експлуатацію) 06.03.2012 року, тобто на день митного оформлення використовувався понад 5 років, а тому необхідно було проводити нарахування акцизного податку за ставкою 1,04 євро за 1 см.куб.

Різниця між сплаченими митними платежами за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UА204010/2017/211123 від 22.05.2017 року та розрахованими митними платежами, які підлягають сплаті становить 164282,82 грн.

Із письмових пояснень декларанта ПП «А-2» ОСОБА_4 вбачається, що документи, які подавалися під час митного оформлення автомобіля марки «MAN», модель «TGL 8.220», ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, 2012 року випуску за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UА204010/2017/211123 від 22.05.2017 , їй надав директор ПП «Автоімпортгруп» ОСОБА_1(а.с. 56).

На підставі вказаного протоколу 13 серпня 2018 року заступником начальника Рівненської митниці ДФС Сімчуком В.П. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 0424/20400/18, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 492848,46 грн. (а.с. 6-8). Постанова винесена у відсутності ОСОБА_1

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту даної норми випливає, що склад порушення, передбаченого ст. 485 МК України обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 486 МК України, щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно ст. 489 МК України зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У позовній заяві позивач стверджував, що ним, через митного брокера, були поданий пакет документів, який в свою чергу був наданий відправником товару. У наданому іноземною компанією технічному паспорті на автомобіль зазначена дата його першої реєстрації, саме 06.08.2012 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 334 МК України, з метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

Зазначена норма вказує на можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що єдиною підставою та доказом для складання протоколу про порушення митних правил та притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за передбачене ст. 485 МК України правопорушення слугувала відповідь ТзОВ «МАН Трак енд Бас Юкрейн».

Відповідно до п. 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України, 17.11.2005 № 1118 (далі - Правила), власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Згідно п. 8 Правил, датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивач особисто автомобіль через митний кордон України не переміщав та на момент заповнення і подання декларації інших даних стосовно дати першої реєстрації транспортного засобу у нього не було.

Так, між ПП «Автоімпортгруп» та іноземною Компанією «Unowest Industrial Limited Partnership» було укладено міжнародний контракт, відповідно до якого іноземна компанія доставляла українському покупцю транспортні засоби. Поставка здійснювалась на підставі відповідних інвойсів та довіреностей на адресу української компанії (а.с. 57-58).

Таким чином, на думку суду, немає підстав достовірно стверджувати про протиправність дій позивача при декларуванні товару автомобіля.

Відтак, висновок відповідача, викладений в оскаржуваній постанові, є виключно припущенням, що в силу ст. 62 Конституції України, є неприпустимим.

Згідно положень ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ст. ст. 458, 487 МК України, ст. ст. 9-11 КУпАП, підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб'єктивної та об'єктивної сторони складу правопорушення.

Отже, склад порушення, передбаченого ст. 485 МК України, обумовлює наявність в діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу.

Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП), а вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Надані сторонами докази та висловлені обґрунтування, за відсутності доведеності протилежного, дають підстави вважати, що під час оформлення транспортного засобу позивач визначив розмір митних платежів, виходячи з дати першої реєстрації автомобіля, як такого, що використовується до 5 років, діяв добросовісно, без жодного умислу щодо заявлення неправдивих відомостей про імпортований транспортний засіб, адже пред'явив до митного оформлення виключно ті документи, які були йому передані продавцем автомобіля та які ніким не скасовані чи визнані недійсними, що безумовно свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1, як декларанта та директора ПП «Автоімпортгруп», прямого умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Крім того, ч. 5 ст. 494 МК України передбачено, що у разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз'яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

В даному випадку судом не здобуто доказів того, що відповідач під час складення протоколу про порушення митних правил та оскаржуваної постанови роз'яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 498 МК України та належним чином повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи про порушення митних правил щодо нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із закріплених в п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, принципів змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов'язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача та його представника щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію сторони позивача, однак доказів того, що ОСОБА_1, як директор ПП «Автоімпортгруп», вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей про дату першої реєстрації транспортного засобу з метою ввезення його на митну територію України, суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, однак з тим, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач Рівненська митниця ДФС, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не довів правомірність свого рішення щодо притягнення позивача ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Крім того, судом встановлено, що оскаржувану постанову позивач отримав 23.09.2018 року, оскільки на розгляд справи про порушення митних правил він запрошеним не був та зважаючи, що про існування такої він дізнався лише в момент отримання, суд вважає за можливе поновити строк на оскарження постанови № 0424/20400/18 від 13.09.2018 року.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, ст. ст. 458, 485, 486 МК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Рівненської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 0424/20400/18 від 13.09.2018 року.

Скасувати постанову Рівненської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 0424/20400/18 від 13.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.