Справа № 813/5915/15
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 813/5915/15

адміністративне провадження № К/9901/14950/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016р. (судді - Каралюс В.М., Костів М.В., Матковська З.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила

визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. (далі - Уповноважена особа) стосовно невключення її до Загального переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору №003-13558-130215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 13.02.2015р. в сумі 6500 доларів США;

зобов'язати Уповноважену особу надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок Фонду їй як вкладнику ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору №003-13558-130215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 13.02.2015р. в сумі 6500;

зобов'язати Фонд прийняти рішення про включення її до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду на підставі додаткової інформації, наданої Уповноваженою особою.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачі протиправно не включили її до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки таке невключення суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушує її право, як вкладника, на отримання гарантованої суми вкладу. Вважає, що віднесення її договору банківського вкладу до нікчемного на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Посилається на те, що виключним правом визнавати договір недійсними (нікчемними) належить суду, проте їй невідомо про здійснення розгляду судом питання про визнання її договору банківського вкладу нікчемним або про прийняття судом відповідного судового рішення.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.12.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016р. скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. щодо невключення позивача до Загального переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору №003-13558-130215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 13.02.2015р. в сумі 6500 доларів США.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок Фонду позивачу, як вкладнику ПАТ «Дельта Банк» відповідно до договору №003-13558-130215 банківського вкладу (депозиту) у доларах США від 13.02.2015р. в сумі 6500 доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З ухваленим у справі рішенням апеляційного суду не погодилась Уповноважена особа, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що договір банківського вкладу, укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» має ознаки нікчемності правочину, зокрема, такого, що призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Вважає, що у даному випадку визнання правочину недійсним судом не вимагається.

Крім того, посилається на те, що відповідно до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини неплатоспроможного банку, вчинені (укладені) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації є нікчемними. Відтак зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Такі обставини підтверджують спрямованість мети на надання переваг окремим кредиторам прямо не встановлених для них внутрішнім положенням Банку.

Позивач відзив на касаційну скаргу не подавав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2, 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Згідно частин 1, 2, 5, 6 статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно пункту 7 частини 3 статті 38 цього Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстави, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Частиною 4 статті 38 цього Закону передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що 13.02.2015р. між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 003-13558-130215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №0442.

Відповідно до пункту 1.2 Договору сума вкладу складає 6500 доларів США.

Пунктом 1.8 Договору визначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного рахунку (депозитного) рахунку вкладника, відкритого у банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

Водночас у день укладення договору 13.02.2015р. позивач та ПАТ «Дельта Банк» підписали додаткову угоду № 1 до Договору № 003-13558-130215, відповідно до пункту 1 якої домовилися про іншу редакцію пункту 1.8. договору, за якою зарахування коштів на рахунок позивача здійснюється шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента. У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору вкладник не здійснить перерахування коштів що становлять суму вкладу, договір вважається таким, що не був укладений. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затв. рішенням Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» від 20.03.2013р., до відносин, що виникають на підставі цього Договору, не застосовуються.

Згідно платіжного доручення № 45831402 від 13.02.2015р. на вкладний (депозитний) рахунок позивача перераховано кошти в розмірі 6500 доларів США з рахунку іншої фізичної особи-резидента ОСОБА_3.

Як вбачається із розписки, вказані кошти позивачем прийнято від ОСОБА_3 у позику, при цьому у термін до 31.12.2015р. позивач зобов'язується повернути ОСОБА_3 отримані грошові кошти разом із 2% відсотків від суми позики.

Судами встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150 віднесено ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та визнано такою, що втратила чинність постанову від 30.10.2014р. №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних».

02.03.2015р. Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №51 про початок процедури виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 03.03.2015р. по 02.06.2015р.

Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду від 08.04.2015р. №71 та від 03.08.2015р. №147 вирішено продовжити строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» по 02.10.2015р.

15.09.2015р. відбулось засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», призначеної наказом Уповноваженої особи від 29.05.2015р. №408.

За наслідками засідання прийнято рішення про затвердження результатів перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» згідно переліку, наведеному у Додатку №1, про видання відповідного наказу щодо виявлення договорів банківського вкладу (депозиту), за якими кошти на рахунки перераховані іншими фізичними особами та які є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону і застосування відповідних наслідків.

16.09.2015р. у зв'язку із виявленням Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк» нікчемних правочинів відповідно до частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування Фондом, Уповноваженою особою прийнято наказ №813 про застосування наслідків нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), перелік яких наведено у додатку №1 до наказу.

Застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якими було здійснено перерахування коштів на вклади як третіми особами, так і власниками депозитного рахунку та перелік яких наведено у додатку №4 до наказу.

Відповідно до Додатку № 1 до наказу №813 включено договір № 003-13558-130215 від 13.02.2015р., укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до Додатку №1 до протоколу засідання Комісії договір позивача № 003-13558-130215 від 13.02.2015р., укладеного між ним та ПАТ «Дельта Банк», включено до вказаного переліку нікчемних договорів під порядком номером №1214.

Наказом Уповноваженої особи від 22.09.2015р. №836 внесено зміни до наказу від 16.09.2015р. №813 та не застосовано наслідки нікчемності правочинів з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації банку, призначено Уповноважену особу та делеговано всі повноваження ліквідатора банку, визначені статтями 37, 38, 51, частинами 1, 2 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. строком на два роки з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно.

Оголошення про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» опубліковано у газеті «Голос України» від 08.10.2015р. №187 (6191).

Листом від 23.09.2015р. №8821/1158 Уповноважена особа повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 003-13558-130215 від 13.02.2015р., укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк» на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З цих підстав інформацію щодо вищезазначеного договору не включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

02.11.2015р. позивач звернулась до Уповноваженої особи із заявою про надання їй роз'яснення щодо порядку отримання коштів за договором її вкладу № 003-13558-130215 в сумі 6500 доларів США.

Позивач, вважаючи, що її протиправно не включили до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду, звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нова редакція пункту 1.8 Договору банківського вкладу (депозиту) №003-13558-130215 від 13.02.2015р. суперечить вимогам чинного законодавства, а тому додаткова угода №1 від 13.02.2015р. до вказаного Договору є незаконною. Позивачем не підтверджено внесення нею грошових коштів у іноземній валюті та прийняття їх банком, позивач не є вкладником ПАТ «Дельта Банк» в розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому відповідно не має права на отримання гарантованого відшкодування коштів Фондом.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не встановлює обмежень внесення коштів на банківський рахунок виключно вкладником, зарахування коштів за договором банківського вкладу №003-13558-130215 від 13.02.2015р. здійснено відповідно до умов цього договору, укладеної додаткової угоди до нього, а також відповідає нормам чинного законодавства, а отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у спірних правовідносинах є гарантією, яка прямо передбачена частиною першою статті 26 зазначеного Закону, тобто є такою, що прямо встановлена законодавством.

Апеляційний суд виходив з того, що факт надання переваги банком кредиторам може бути доведено виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015р., тобто з наступного дня після повідомлення керівників структурних підрозділів банку про застосування обмеження на проведення будь-яких операцій. За результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами Фондом.

Суд дійшов висновку про те, що договір банківського вкладу «Найкращий від Миколая» укладався між позивачем і банком на звичайних умовах, з урахуванням стандартних процентних ставок за таким вкладом, умови цього договору відповідали умовам договору банківського вкладу такого виду. В свою чергу відповідачем не підтверджено, що укладення вказаного договору і внесення коштів на депозитний рахунок містить ознаки правочину, який є нікчемним з підстав, встановлених статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а така підстава, як «можливість отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб» не відноситься до переліку підстав, визначених у частині 3 статті 38 цього Закону, а тому покликання Уповноваженої особи на п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, як на підставі нікчемності правочину, не відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд виходив з того, що під час розгляду справи не встановлено, що вчинений позивачем правочин був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Крім того, суд виходив з того, що відповідно до статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом, проте апеляційним судом не встановлено існування судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту) позивача №003-13558-130215 від 13.02.2015р.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми вкладу Фондом, суд апеляційної інстанції виходив з того, що включенню до такого реєстру передує включення Уповноваженою особою позивача до переліку вкладників, який в подальшому надсилається для наступних дій до Фонду гарантування вкладів, а тому зазначені позовні вимоги заявлені на майбутнє, на даний час не порушені, при цьому рішення суду не може містити приписів щодо прогнозів порушень з боку відповідача та зобов'язання до вчинення або утримання від вчинення дій на майбутнє.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу, позивач в силу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідає вимогам до вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, відповідач протиправно не подав до Фонду інформацію щодо позивача про наявність таких підстав, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про часткове задоволення позову.

Висновки суду в частині доводів щодо нікчемності укладеного правочину відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (постанова від 04.07.2018р. у справі № 826/1476/15).

Доводи відповідача про те, що позивачем порушено вимоги договору в частині способу зарахування коштів на її депозитний рахунок, що в свою чергу дає підстави вважати, що договір взагалі не укладався, є безпідставними та необгрунтованими, оскільки відповідно до змін, внесених додатковою угодою у договір дозволено зарахування на вкладний рахунок позивача грошових сум від третьої особи, сторонами погоджено не поширення на їх правовідносини вимог пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», доказів оскарження прийняття додаткової угоди матеріали справи не містять, а тому правових підстав для її невиконання немає.

Безпідставними та необгрунтованими є також посилання відповідача на порушення статті 1062 Цивільного кодексу України та Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній валюті, оскільки судами не встановлено і сторонами не надано відповідних доказів, що договір відкриття банківського вкладу позивача є договором, відкритим іншою особою на її користь, а є самостійним вкладом, вчиненим по відношенню до себе позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Т.О. Анцупова

В.М. Кравчук