Справа № 815/3519/15
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 815/3519/15

провадження № К/9901/12770/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Стародуба О. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 815/3519/15

за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю. П. про визнання протиправними дій;

за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України (у складі колегії суддів: Леонтович К. Г., Всильченко Н. В., Калашнікової О. В.) від 24 березня 2016 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю. П. (далі - Уповноважена особа), в якому просила:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи щодо повідомлення про нікчемність договору № 990413455 від 20 січня 2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року;

- зобов'язати Уповноважену особу надати Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду на підставі договору № 990413455 від 20 січня 2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року;

- зобов'язати Фонд включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначала, що дії відповідачів щодо повідомлення Уповноваженою особою про нікчемність договору № 990413455 від 20 січня 2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, не включення її до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду є протиправними, оскільки вони суперечать вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) та порушують право позивача на отримання гарантованої суми вкладу.

Позивач вказує, що АТ «ІМЕКСБАНК» віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 26 січня 2015 року, тоді як договір з позивачем (вкладником) укладено 20 січня 2015 року, тобто до віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Договір № 990413455 спрямований на реальне настання правових наслідків, що підтверджується взаємними розрахунками між позивачем ОСОБА_6

3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором № 990413455 від 20 січня 2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року.

Зобов'язано Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду та включити ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором № 990413455 від 20 січня 2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року.

Зобов'язано Фонд включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду.

Стягнуто з Фонду на користь ОСОБА_2 здійснені нею судові витрати у вигляді судового збору пропорційно задоволеним вимогам в сумі 146,16 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року касаційну скаргу Уповноваженої особи задоволено. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року скасовано, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року залишено в силі.

6. Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, 29 червня 2016 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд, з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), - неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Заявник просить скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року та залишити в силі постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року.

7. Ухвалою судді Верховного Суду України від 08 липня 2016 року відкрито провадження за вказаною заявою.

8. У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання пп. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року), 31 січня 2018 року матеріали вказаної заяви передано на розгляд до Верховного Суду.

9. Ухвалами Верховного Суду від 29 листопада 2018 року та від 03 грудня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

10. Станом на 19 грудня 2018 року заперечення на заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року, до Верховного Суду не надходили.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20 січня 2015 року між АТ «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_6, як особою, що оформила вклад на користь ОСОБА_2, укладений договір № 990413455 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року.

12. Згідно договору № 990413455 від 20 січня 2015 року сума вкладу склала 9250 євро.

13. Водночас, 15 січня 2015 року Правління Національного банку України постановою № 16/БТ віднесло АТ «ІМЕКСБАНК» до категорії проблемних.

14. 26 січня 2015 року Правління Національного банку України постановою № 50 віднесло АТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних.

15. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду 26 січня 2015 року прийнято рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію у АТ «ІМЕКСБАНК» та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «ІМЕКСБАНК» - Северина Ю. П. Тимчасову адміністрацію в АТ «ІМЕКСБАНК» запроваджено строком на три місяці з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року включно.

16. Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 84 від 23 квітня 2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» та повноваження Уповноваженої особи продовжено до 26 травня 2015 року включно.

17. 21 травня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК».

18. На підставі вказаної постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 27 травня 2015 року № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначено Уповноваженою особою Северина Ю. П. строком на 1 рік з 27 травня 2015 року по 26 травня 2016 року включно.

19. На офіційному сайті Фонду опубліковане оголошення, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення від 27 травня 2015 року № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» Фонд з 04 червня 2015 року розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку. Для отримання коштів вкладники АТ «ІМЕКСБАНК» з 04 червня 2015 року до 15 липня 2015 року включно можуть звертатися до установ банку-агента Фонду ПАТ «Альфа-банк».

20. У травні 2015 року Уповноважена особа повідомила позивача, що в період до моменту запровадження тимчасової адміністрації нею в установі АТ «ІМЕКСБАНК» проведено ряд операцій, що за попередніми висновками можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, передбачені п. 7 ст. 38 Закону № 4452-VI та запропонував письмові пояснення та можливо відповідні додаткові документи, що відсутні в установі АТ «ІМЕКСБАНК», які сприятимуть досягненню цієї мети.

21. Вважаючи незаконними дії відповідачів щодо повідомлення про нікчемність операцій та не включення її до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ

22. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що повідомлення сторін про нікчемність договорів є законодавчо закріпленим правом Уповноваженої особи, а тому позовна вимога про визнання протиправними дій останнього щодо повідомлення про нікчемність договору № 990413455 від 20 січня 2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року є необґрунтованою.

23. Щодо решти позовних вимог, суд першої інстанції також дійшов висновку про їх безпідставність, з огляду на те, що постановою Правління Національного банку України № 16/БТ від 15 січня 2015 року «Про віднесення АТ «ІМЕКСБАНК» до категорії проблемних» в АТ «ІМЕКСБАНК» встановлено ряд обмежень, в тому числі заборонено проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду, а правочин щодо перерахування 20 січня 2015 року з рахунку ОСОБА_6 у філії АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Одесі на рахунок позивача в тій же філії банку грошових коштів у розмірі 9250 євро призвів до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом.

24. В обґрунтування такого висновку суд першої інстанції, з посиланням на ст. 215, 228, 236 Цивільного кодексу України зазначив, що правочин, спрямований на безпідставне та незаконне заволодіння майном держави вважається таким, що порушує публічний порядок і є нікчемним.

25. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що Уповноваженою особою не доведено наявності правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

26. В обґрунтування такого висновку судом апеляційної інстанції зазначено, що Уповноваженою особою не наведено та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок укладання договору № 990413455 від 20 січня 2015 року банк взяв на себе зобов'язання, що потягло за собою виникнення неплатоспроможності або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Також, Уповноваженою особою не було надано доказів, які б свідчили, що вказаний правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

27. Вищий адміністративний суд України скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі постанову суду першої інстанції погодився з висновками останнього про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

28. Така позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновку, що спірний правочин укладений під час дії заборони укладати депозитні договори з фізичними особами з підстав віднесення банку до проблемних постановою Національного банку України, яка була обов'язкова до виконання, що свідчить про нікчемність даного правочину. Вказаний висновок Вищого адміністративного суду України ґрунтується на застосуванні ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, ст. 215, 216, 228, 236 Цивільного кодексу України.

IV. ДОВОДИ ЗАЯВИ

29. У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року представник позивача посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень ст. 204, 205, 228 Цивільного кодексу України, Закону № 4452-VI у спорах стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Предметом таких спорів є оцінка правомірності дій Уповноваженої особи щодо не включення позивачів до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, у зв'язку з встановленням ознак нікчемності договорів банківського вкладу.

30. На обґрунтування заяви надано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2016 року (№ К/800/700/16), від 28 січня 2016 року (№ К/800/33682/15), від 21 січня 2016 року (К/800/35721/15), від 04 лютого 2016 року (№ К/800/2744/16), від 30 грудня 2015 року (№ К/800/54230/15), у яких суд по-іншому застосував одні й ті самі норми права у подібних правовідносинах.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

31. Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 38 Закону № 4452-VI, ст. 204, 205, 228 Цивільного кодексу України, при вирішенні спорів, пов'язаних із оскарженням дій Уповноваженої особи щодо не включення вкладників банку до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, у зв'язку з визнанням договорів банківського вкладу цих осіб нікчемними.

32. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України в редакції Закону № 2136-VIII заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

33. У рішеннях Вищого адміністративного суду України, наданих як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність у Уповноваженої особи підстав для не включення позивачів до переліку вкладників відповідних банків, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. При цьому, твердження відповідачів щодо нікчемності договорів банківських вкладів позивачів, судом визнано необґрунтованими.

34. Зокрема, у наданій для порівняння, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2016 року (№ К/800/33682/15) зазначено, що Уповноваженою особою не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, та не наведено, з яких підстав договір банківського вкладу, що укладений з позивачем, має ознаки нікчемного правочину. Такі підстав: як «вчинення правочинів з метою штучного створення обов'язку Фонду щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд здійснюватиме за рахунок державних коштів», чи «правочини мають на меті збільшення гарантованої суми, що відшкодовується вкладникам Фондом», суд визнав необґрунтованими, оскільки вони не відносяться до переліку підстав, за якими договір вкладу позивача можна вважати нікчемним.

35. Разом з цим, у наданій для порівняння, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2016 року (№ К/800/700/16) визнано необґрунтованими доводи Уповноваженої особи щодо заборони з 15 січня 2015 року всім філіям і відділенням АТ «ІМЕКСБАНК» приймати депозитні вклади та/або здійснювати поповнення існуючих депозитних рахунків, оскільки не встановлено, що у вказаний час постанова Правління Національного банку України від 15 січня 2015 року № 16/БТ була доведена АТ «ІМЕКСБАНК», в тому числі його філіям.

36. Водночас, у рішенні, про перегляд якого подано заяву, Вищий адміністративний суд України погодився з висновком суду першої інстанції що включення Уповноваженою особою позивача до переліку вкладників АТ «ІМЕКСБАНК» вчинено в межах повноважень з метою запобігання незаконного отримання відшкодування за рахунок Фонду. Правомірність таких дій Уповноваженої особи, обґрунтована Вищим адміністративним судом України визнанням нікчемним договору банківського вкладу позивача.

37. Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, Суд виходить з наступного.

38. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

39. Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

40. Аналіз зазначених норм чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства свідчить, що для отримання відшкодування фізичною особою за рахунок Фонду має бути дотримана обов'язкова умова: особа має бути вкладником та повинна мати вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

41. Пунктами 3- 5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення) передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п. 4- 6 ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

42. У п. 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

43. Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

44. Зміст наведених правових норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями з формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з урахуванням положень ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

45. Вкладником, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

46. Отже, Закон № 4452-VI пов'язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

47. Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, виконавчою дирекцією Фонду від 26 січня 2015 року прийнято рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким в АТ «ІМЕКСБАНК» з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію. Своєю чергою, правочин щодо приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року укладено між позивачем та АТ «ІМЕКСБАНК» 20 січня 2015 року, тобто до дати запровадження тимчасової адміністрації в банку та віднесення його до категорії неплатоспроможних.

48. Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції у цій справі дійшов вірного висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «ІМЕКСБАНК» за рахунок Фонду.

49. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

50. Водночас, аналіз наведених норм матеріального права, юридична оцінка обставин справи дають підстави вважати, що рішення Вищого адміністративного суду України та суду першої інстанції, у справі, що розглядається, не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

51. Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) сформулювала правовий висновок, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

52. Згідно з положеннями ст. 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

53. Водночас, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

54. При цьому, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15), при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення відповідно до закону (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

55. Разом з цим, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 819/353/16) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу Уповноваженої особи у частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку (у тому числі в господарських судах). За таких обставин, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

56. Що ж стосується позовних вимог про зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у банку за рахунок Фонду, слід зазначити таке.

57. Відповідно до ст. 27 Закону № 4452-VІ уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

58. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, яз визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

59. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

60. Отже, враховуючи те, що затвердженню виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників передує надання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, позовні вимоги до Фонду є передчасними, оскільки відсутній спір між позивачем та Фондом.

61. Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 2 ст. 243 КАС України у редакції, чинній на час звернення із заявою, за наявності підстав, передбачених п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, суд має право у разі порушення судом (судами) норми процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі або полягає у порушенні правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів скасувати судове рішення повністю або частково і закрити провадження у справі повністю або в певній частині.

62. Суд має право скасувати судове рішення (судові рішення) та залишити в силі судове рішення (судові рішення), що було помилково скасовано судом апеляційної та/або касаційної інстанції (пп. «б» п. 2 ч. 2 ст. 243 КАС України).

63. За наведених обставин, ухвала Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року підлягає скасуванню.

64. Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року підлягає частковому скасуванню, зокрема в частині вирішення позовних вимог про: визнання протиправними дії Уповноваженої особи щодо повідомлення про нікчемність договору № 990413455 від 20 січня 2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, а провадження у справі в цій частині - закриттю; у частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Фонду включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду - скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У решті постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 242, 243 КАС України, пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року задовольнити частково.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року скасувати.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у частині вирішення позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю. П. щодо повідомлення про нікчемність договору № 990413455 від 20 січня 2015 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року скасувати, а провадження у справі у цій частині позовних вимог закрити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року у частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В решті постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді В. М. Кравчук

О. П. Стародуб