Справа № 240/4778/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Житомир справа № 240/4778/18

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання надати інформацію,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області щодо ненадання їй інформації стосовно номеру земельної ділянки;

- зобов'язати відповідача надати їй інформацію про присвоєний номер земельній ділянці, яка була виділена в результаті жеребкування власнику права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства "Коростишівське" м. Коростишів Житомирської обл. ОСОБА_2.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті чоловіка ОСОБА_2 Розпорядженням голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області від 18.04.2018 № 133 отримала дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, однак практичному розробленню вказаної технічної документації перешкоджає відсутність інформації про номер земельної ділянки, який присвоювався в результаті жеребкування відповідною комісією, до складу якої входив представник Коростишівської міської ради. З огляду на вказані обставини, позивач звернулась до Коростишівської міської ради із заявою про повідомлення номеру земельної ділянки, який був присвоєний при розподілі земельних паїв. Відповідач листом відмовив у наданні такої інформації у зв'язку з її відсутністю у Коростишівській міській раді. Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, а тому позов підлягає до задоволення.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2018 ОСОБА_1 є спадкоємицею свого чоловіка ОСОБА_2 (а.с.8).

Зі змісту витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі встановлено, що ОСОБА_1 успадковує право на отримання земельної частки (паю) (а.с.8 зв.-9).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 18.04.2018 №133 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі фізичним особам за переліком згідно з додатком №1 (а.с.10).

У додатку №1 вказана ОСОБА_1, якій надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) із земель реформованого КСП "Коростишівське" щодо земельної ділянки, що розташована за межами населеного пункту на території Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області (а.с.11).

26 квітня 2018 року представник ОСОБА_1 звернувся до голови Коростишівської міської ради із заявою на підставі ст.20 Закону України "Про звернення громадян" про надання інформації з приводу номеру земельної ділянки, який був присвоєний земельній ділянці, виділеній ОСОБА_2 при розподілі земельних паїв (а.с.12).

Листом від 16.05.2018 №03-16/Н-836 за результатами розгляду звернення позивачу рекомендовано звернутись до правонаступника реорганізованого КСП "Коростишівське" СТОВ "Племзавод Коростишівський" у зв'язку з відсутністю запитуваної інформації в Коростишівській міській раді (а.с.13).

17 липня 2018 року представником позивача повторно направлено до міської ради заяву у якій зазначено, що відповідно до ст.9 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122, саме на міську раду покладається обов'язок з організації робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Вказано, що запитувана інформація повинна бути у розпорядженні міської ради. Якщо ж така інформація відсутня, то відповідно до вищевказаних нормативно-правових актів відповідач повинен провести збори власників земельних часток (паїв) для проведення відповідного жеребкування, в якому мають бути задіяні всі без винятку нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки (а.с.14).

Листом від 13.08.2018 №03-16/Л-1459 позивачу повідомлено, що з метою проведення зборів власників земельних часток (паїв) для проведення жеребкування необхідно звернутись до правонаступника КСП "Коростишівське" - СТОВ "Племзавод "Коростишівський" для повідомлення номера земельної ділянки (проведення жеребкування), а далі проводити оформлення земельної ділянки та визначення її меж в натурі (на місцевості), відповідно до чинного законодавства. Додатково проінформовано, що у минулі роки при райдержадміністрації була створена комісія з врегулювання земельних питань, яка приймала усі заяви працівників КСП та пенсіонерів з їх числа, що надходили до комісії з приводу отримання земельної частки (паю), ця комісія не припинила свою діяльність до цього часу і проводить свої засідання, при необхідності, за безпосередньої участі представників СТОВ "Племзавод "Коростишівський" та Коростишівської міської ради (а.с.15).

Позивач вважає, що листом від 13.08.2018 відповідач безпідставно повідомив її про необхідність звернення із запитуваною інформацією до правонаступника КСП "Коростишівське" - СТОВ "Племзавод "Коростишівський", чим допустив протиправну бездіяльність, а тому позов просила задовольнити.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами статті 40 Конституції України визначено, що держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів.

Зокрема, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про інформацію" інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Приписами статті 5 Закону України "Про інформацію" визначено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі ст.10 вказаного Закону України "Про інформацію" за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; інші види інформації.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України "Про звернення громадян" письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Приписами частини 1 статті 14 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як встановлено судом, позивач зверталась до Коростишівської міської ради із заявами про отримання інформації щодо номеру земельної ділянки, який присвоєно за результатами жеребкування відповідною комісією.

Зі змісту позову встановлено, що підставами звернення до Коростишівської міської ради з метою отримання інформації є той факт, що до складу комісії входив представник міської ради та те, що ст.9 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 № 122, саме на міську раду покладається обов'язок з організації робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Додатком 1 до розпорядження голови районної державної адміністрації від 18.04.2018 №133 встановлено, що ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації земельної ділянки у власність, за рахунок земель реформованого КСП "Коростишівське", що знаходиться за межами населеного пункту на території Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області (а.с.11).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Статтею 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)" визначено, що організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом.

Суд звертає увагу, що ст.9 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування.

Водночас законом передбачено, що матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів.

Так, пунктом 1 Типового положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 визначено, що комісія з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (далі - комісія), створена з метою забезпечення захисту прав на пайовий фонд майна членів колективних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємства), в тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 17 Положення протоколи та інші документи комісії передаються органу місцевого самоврядування, де забезпечується їх зберігання протягом п'яти років.

Таким чином, законом на відповідача покладено обов'язок збереження матеріалів з приводу розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток.

Отже, з урахуванням викладених норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що матеріали мають знаходитись в Коростишівській міській раді.

З огляду на наведені обставини, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність звернень ОСОБА_1 до інших організацій, крім Коростишівської міської ради для отримання запитуваної інформації, та те, що в Коростишівській міській раді відсутня будь-яка інформація стосовно проекту розподілу земельних часток (паїв) між власниками земельних часток (паїв) СТОВ "Племзавод "Коростишівський", оскільки така позиція відповідача необгрунтована ні у відповідях на звернення, ні у відзиві на позовну заяву.

В порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України відповідач не надав суду жодного доказу того, що він відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" перевірив факти та вимоги ОСОБА_1, викладені в зверненнях та не довів, що комісія з організації вирішення майнових питань не передавала до Коростишівської міської ради протоколи та інші документи комісії, що стосуються правонаступника КСП "Коростишівське" - СТОВ "Племзавод "Коростишівський".

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у ненананні відповіді ОСОБА_1 по суті питань, порушених у зверненні від 17 липня 2018 року.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Коростишівської міської ради надати відповідь, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 відповідно до умов статті 15.Ь під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача, а отже, не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги про зобов'язанння відповідача надати інформацію на звернення позивача від 17.07.2018.

Водночас, з метою захисту та недопущення порушення прав, свобод та законних інтересів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", зазначив, що "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Здійснивши системний аналіз позовних вимог, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, про необхідність зобов'язати Коростишівську міську раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.07.2018.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, відповідачем не доведено правомірність своїх дій, а тому, з метою захисту порушених прав позивача, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково та зобов'язати Коростишівську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.07.2018 про надання інформації стосовно номеру земельної ділянки.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн про, що свідчить квитанція №0.0..1 від 17.09.2018 (а.с.4).

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням часткового задоволення позову ОСОБА_1, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Коростишівської міської ради сплачений судовий збір у сумі 352,40 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року N 3674-VI, із змінами і доповненнями, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було переплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн, про що свідчить квитанція №0.0..1 від 17.09.2018, суд приходить до висновку про необхідність роз'яснити позивачу право на звернення з клопотанням до суду про повернення суми надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області (вул.Володимирська,1, м.Коростишів, Житомирська обл., 12501, ) щодо ненанання відповіді ОСОБА_1 (вул.Кірова,13, с.Теснівка, Коростишівський район, Житомирська область, 12515, інд. код НОМЕР_1) по суті питань, порушених у зверненні від 17 липня 2018 року.

Зобов'язати Коростишівську міську раду повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.07.2018 про надання інформації стосовно номеру земельної ділянки.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Коростишівської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів п.п.15.5. п.1.5 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва