Справа № 811/1714/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

19 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 811/1714/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Служби безпеки України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. (суддя Петренко О.С., повне судове рішення складено 08.08.2018 р.) в справі № 811/1714/18 за позовом ОСОБА_2 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Служби безпеки України (далі - СБУ) про визнання протиправними дій про відмову у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в зв'язку з втратою працездатності і настанням інвалідності ІІ групи; зобов'язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та настанням інвалідності ІІ групи відповідно до ст. ст. 9, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії СБУ про відмову ОСОБА_2 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та настання інвалідності ІІ групи; зобов'язано СБУ розглянути питання призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, відповідно до ст. 16- Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі, встановленому Законом, з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині даного рішення; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянтом зазначено, що з урахуванням того, що час між зміною групи інвалідності позивача становить більш ніж 2 роки, не звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги при встановленні 3 групи інвалідності у травні 2005 р., позивач не має права на отримання такої допомоги, відповідно, відповідачем правомірно відмовлено у виплаті такої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 24 грудня 1985 року по 20 листопада 1987 року проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Військово - медичного управління СБ України №176 від 05.02.2018р. встановлено, що отримані позивачем поранення, контузія та захворювання пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

16 травня 2005 року Кіровоградською обласною МСЕК ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності.

При повторному медичному огляді Центральною МСЕК МОЗ України 20 березня 2017 року позивачу встановлено ІІ групи інвалідності.

Згідно з висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 15.05.2017 р. причина інвалідності - травма, отримана при виконанні інтернаціонального обов'язку.

З довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 15.05.2017р. (серії АВ №0215576) вбачається, що позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності з 20.03.2017р. внаслідок поранення, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Позивач з метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, звернувся до відповідача із відповідною заявою та копіями необхідних документів.

Листом від 24.04.2018 року №21/3/2-АН-1/5 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки групу інвалідності змінено понад дворічний термін.

Суд першої інстанції з урахуванням приписів ч. 2 ст. 9 КАС України дійшов висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог з метою здійснення ефективного захисту порушеного права позивача, зважаючи на протиправність дій відповідача з відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та настання інвалідності ІІ групи, вважав ефективним способом захисту порушеного права позивача зобов'язання відповідача розглянути питання призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності IІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1965 р. по грудень 1992 р. перебував на військовій службі, з 1969 р. проходив військову службу в органах державної безпеки СРСР і України. З 24.12.1985 р. по 20.11.1987 р. позивач перебував у службовому відрядженні на території Демократичної Республіки Афганістан (далі - ДРА).

В період проходження службу на території ДРА позивачем отримані поранення та контузії.

16.05.2005 р. Кіровоградською обласною МСЕК ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності.

Після встановлення 3 групи інвалідності позивач не звертався до відповідача з питання виплати одноразової грошової допомоги.

При повторному медичному огляді Центральною МСЕК МОЗ України 20.03.2017 р. позивачу встановлено ІІ групи інвалідності.

Згідно з висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 15.05.2017 р. причина інвалідності - травма, отримана при виконанні інтернаціонального обов'язку.

За змістом довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 15.05.2017р. (серії АВ №0215576) позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 20.03.2017 р. внаслідок поранення, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Військово-медичного управління СБУ №176 від 05.02.2018 р. отримані позивачем поранення, контузія та захворювання пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, надавши необхідні документи.

Листом від 24.04.2018 року №21/3/2-АН-1/5 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги, оскільки групу інвалідності змінено понад дворічний термін.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011), який поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011 в редакції, чинній на час встановлення позивачу 2 групи інвалідності (березень 2017 р.), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Як встановлено ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до частини 9 ст. 16-3 Закону № 2011 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (далі - Порядок № 975), пунктом 3 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, якого визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

За приписами пункту 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов'язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, повинен подати уповноваженому органу заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також визначений цим пунктом відповідний перелік документів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Разом із цим, аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що відповідач, отримавши заяву позивача, був зобов'язаний прийняти рішення про призначення або відмову в призначенні грошової допомоги і це рішення може бути предметом оскарження у суді.

В порушення зазначених вимог законодавства та нормативно-правових актів документи позивача про призначення одноразової грошової допомоги відповідним органом Служби безпеки України не розглядалось, рішення про призначення або відмову у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги не приймалось.

Тобто, в спірному випадку відповідачем протиправно, без прийняття рішення компетентним органом, відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень зокрема з боку органів державної влади, при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав фізичної особи та породжує контроль за правомірністю прийняття суб'єктом владних повноважень рішення або вчинення певних дій.

Разом із цим, судовий орган не може брати на себе обов'язок по захисту прав особи на майбутнє або вирішенню в односторонньому порядку питань, які відносяться до повноважень органів державної влади та які ними не вирішувались.

Отже, з огляду на відсутність відповідного рішення Фінансово-економічного управління Служби безпеки України, прийнятого у визначеному законодавством порядку з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги, суд погоджує висновок суду першої інстанції, який вийшов за межі позовних вимог, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача розглянути питання призначення та виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності IІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби.

Доводи апелянта про відсутність у позивача права на отримання одноразової допомоги в контексті спірних правовідносин є необґрунтованими, оскільки судом не вирішувалось зазначене право у зв'язку з відсутністю рішення компетентного органу з цього питання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб'єкта владних повноважень щодо призначення соціальних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. в справі № 811/1714/18 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. в справі № 811/1714/18 за позовом ОСОБА_2 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19.12.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19.12.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко