Справа № 263/12306/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року справа №263/12306/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Шишова О.О., Блохіна А.А., секретар судового засідання Романченко Г.О., за участі представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2018 року (повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року у м. Маріуполі) у справі № 263/12306/18 (суддя в І інстанції Музика О.М.) за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського взводу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Вінтоняка Владислава Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до поліцейського взводу №1 роти ТОР УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Вінтоняка Владислава Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 01 вересня 2018 року відповідачем винесено постанову серії ВР № 078894 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Оскаржувана постанова, на думку позивача, винесена із порушенням вимог ст.ст. 245, 268, 279, 280 КУпАП, без повного та об'єктивного дослідження доказів та у такій взагалі не вказані докази, якими підтверджується факт вчинення ним такого адміністративного правопорушення. У вказаній постанові зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом, почав рух на заборонений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «є» ПДР, але ч.2 ст. 122 КУпАП не передбачає відповідальність за таке порушення, а передбачає відповідальність, зокрема за проїзд на заборонений сигнал світлофора. Проїзд на заборонений сигнал світлофору є перетинання водієм на заборонений сигнал світлофору лінії, передбаченої п. 8.10 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), але з відеоматеріалів, доданих до постанови, ділянка проїзної частини перед світлофором не має дорожньої розмітки 1.12 «Стоп-лінія» у тому вигляді, як це передбачено п. 34.1 ПДР, а також відсутній знак «Стоп». Після вмикання жовтого сигналу світлофору позивач почав рух, але до лінії, передбаченої п. 8.10 ПДР, та не перетинав її до вмикання зеленого сигналу світлофору, тобто не вчиняв проїзд на заборонений сигнал світлофору.

Також, позивач посилається на статтю 283 КУпАП, відповідно до якої у постанові повинно бути зазначено дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення. У спірній постанові вказано дату та час вчинення адміністративного правопорушення 01 вересня 2018 року о 18:30 годині, а відповідно до відео, доданого до постанови, о 18:30 годині справа вже розглядалась, у зв'язку із чим позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову від 01 вересня 2018 року серії ВА №078894 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірну постанову винесено без повного та об'єктивного дослідження доказів, з її змісту взагалі не вбачається, якими саме доказами підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представником відповідача у відзиві на апеляційну скаргу висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. Крім того, просив розглянути справу за своєї відсутності та відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення від 01 вересня 2018 року серії ВР № 078894, складеної за адресою: вулиця Кальміуська, буд. 64, м. Маріуполь, винесеної відносно ОСОБА_4, який керував транспортним засобом марки «HYUNDAI SANTAFE», державний номерний знак НОМЕР_1, 01 вересня 2018 року о 18 год. 30 хв. по проспекту Металургів, буд. 121 у Центральному районі м. Маріуполя, водій, керуючи транспортним засобом, почав рух на заборонений поєднаний червоний і жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «є» ПДР, у зв'язку з чим ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідачем долучений відеозапис, з якого вбачається, що 01 вересня 2018 року у даний час на дорозі транспортний засіб розпочинає рух на червоний та жовтий сигнал світлофора, у подальшому службовий автомобіль поліцейських прослідував за транспортним засобом та зупинив автомобіль марки «HYUNDAI SANTAFE», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 Вимогу поліцейського щодо пред'явлення документів водій виконав у повному обсязі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до змісту розділу IV Наказу МВС від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За вивченням змісту постанови колегія суддів встановила, що така відповідає повній мірі відповідає змісту ст. 283 КУпАП, оскільки у ній зазначені усі дані, як того вимагає наведене положення закону.

Щодо доводів апелянта стосовно відсутності в його діях складу та події адміністративного правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини першої статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора.

У відповідності до п. п. 8.7.3«є» ПДР поєднання червоного і жовтого кольору забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

За вивченням змісту відеозапису з місця події, що був наданий відповідачем, встановлено, що він свідчить про наявність події та складу адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_2

Посилання позивача на відсутність на проїзній частині дороги «стоп-лінії» належної якості (дорожньої розмітки) спростовуються наявністю знаку «Стоп», умовну лінію якого ОСОБА_2 перетнув навіть задніми колесами транспортного засобу (тобто, вчинив проїзд) на заборонений сигнал світлофору (поєднання жовтого та червоного кольору).

З наявних відеоматеріалів, вбачається, що час розгляду справи на камері зазначений 18:27 год., а в постанові зазначений час вчинення адміністративного правопорушення 18:30 год. Різниця в проміжку часу незначна та така, що не є підставою стверджувати про відсутність правопорушення, а свідчить лише про невідповідність в технічній настройці часу, отже, доводи апелянта стосовно невідповідності часу вчинення адміністративного правопорушення та часу, вказаного в постанові, колегія суддів не бере до уваги.

Стосовно доводів позивача щодо позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Сам позивач не заявляв клопотання, в тому числі про необхідність залучення захисника, а також іншого фахівця в галузі права, а клопотання щодо ознайомлення з відео фактом скоєння позивачем правопорушення, інспектором було задоволено в повному обсязі. Інших клопотань не надходило. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, зробленим нагрудним реєстратором патрульного: файл на якому у 18 год. 30 хв. 39 сек. позивача було ознайомлено з відеодоказом скоєння правопорушення.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови, запропоновано поставити підпис в графі про отримання копії документу, на що правопорушник погодився, що підтверджується наявним відеозаписом зробленим нагрудним реєстратором патрульного: файл 4, на якому у 18 год. 50 хв. 40 сек. позивача було ознайомлено зі змістом постанови та файл 4, на якому у 18 год. 51 хв. 53 сек. позивач отримує копію постанови.

Так само слід зазначити, що позивач вказував, що в постанові не зафіксовано технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, внаслідок чого допущено порушення вимог ст. 283 КУпАП, тому наданий відповідачем відеозапис не може бути належним доказом у справі.

З таким твердженням колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції 1395 не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 по справі № 536/583/17 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72290378).

Як вбачається зі змісту спірної постанови, вона відповідає вищезазначеним приписам: в ній зазначено посадову особу, яка прийняла постанову, дату розгляду справи; місце скоєння правопорушення, відомості про особу, що скоїла правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Також, є неприйнятними доводи позивача щодо неможливості користування рідною мовою під час розгляд адміністративної справи.

Як стверджує відповідач, під час зупинки транспортного засобу і в той момент, як поліцейський підходив до автомобіля, позивач привітався до поліцейського російською мовою. Тому інспектор проводив розгляд справи на мові, яка була зручна для позивача, заперечень чи клопотань з приводу мови спілкування та розгляду справи позивачем не надавалось.

При цьому оскаржувана постанова складена державною мовою.

Стосовно доводів щодо грубого порушення порядку розгляду справи, апеляційний суд зазначає, що з наявного відеозапису вбачається, що відповідач представився, повідомив позивачеві, які порушення він скоїв, роз'яснив права, надав на ознайомлення доказ - відеозапис вчиненого правопорушення. Та обставина, що допомогу в цьому надавала інший працівник поліції (екіпажу) - жінка, не свідчить про грубе порушення прав позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення. При цьому з відеозапису вбачається, що розгляд справи проводився саме відповідачем, а оскаржувана постанова складена не колегіально, а одноособово відповідачем.

Також з відеозапису видно, що дійсно текстуальний зміст положень ст. 63 Конституції України позивачеві було відтворено жінкою - працівником поліції, проте, на переконання колегії суддів, така допомога з боку іншого працівника поліції, ніж особи, що розглядала справу, була спрямована саме на забезпечення прав позивача, тому про грубе порушення його прав не може йти мови.

Та обставина, що відповідач перед складанням оскаржуваної постанови дійсно зробив вислів про те, що справу оголошую закритою, колегія суддів, з огляду на зміст прийнятого відповідачем за наслідками розгляду справи рішення, вважає обмовкою, яка не вплинула на результат справи та грубо не порушує прав позивача.

Щодо доводів представника позивач щодо міста вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд зазначає, що в оскаржуваній постанові воно чітко вказано як пр. Металургів, біля буд. 121, а не на перехресті з будь-якою іншою вулицею. Доказів помилковості зазначеної адреси позивачем надано не було.

За встановлених в цій справі обставин і правового регулювання спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду про правомірність спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення, яку поліцейський взводу №1 роти ТОР УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Вінтоняк Владислав Васильович виніс стосовно ОСОБА_2.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд першої дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволені позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2018 року у справі № 263/12306/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 21 грудня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

О.О. Шишов