Справа № 240/5144/18
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
21 грудня 2018 року м. Житомир справа № 240/5144/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить :
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 82 % до 70% його грошового забезпечення, з якого вона нараховується;
- зобов'язати ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести з 01.01.2016 перерахунок пенсії з врахуванням для обчислення її розміру 82% його грошового забезпечення, негайно провести виплату різниці по пенсії (заборгованості) за період з 01.01.2016 по дату вступу рішення суду у законну силу та забезпечити у подальшому щомісячну виплату перерахованої пенсії;
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати у місячний строк з моменту набрання рішення законної сили звіт про виконання судового рішення.
В обґрунтування позову зазначає, що зменшивши при перерахунку пенсії розмір пенсії з 82% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, відповідачем невірно застосовані норми матеріального права, а також допущено їх застосування в зворотному часі.
Ухвалою від 01.11.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
19.11.2018 відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що перерахунок пенсії проведено за діючою на час перерахунку редакцією ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення; для перерахунку пенсії позивачу використовується грошове забезпечення за його посадою перед звільненням, на час виникнення права на перерахунок пенсії, а не "з урахуванням видів грошового забезпечення встановлених на момент звільнення".
Дослідивши письмові докази матеріалів по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 31.12.2010 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, у 2010 році ОСОБА_1 управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в розмірі 82% грошового забезпечення.
Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" позивачу було проведено перерахунок пенсії.
Після проведення перерахунку пенсії позивачу, основний розмір його пенсії становив 70 % грошового забезпечення.
Позивач звернувся до органів пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням основного розміру пенсії 82% грошового забезпечення.
Листом відповідача від 10.10.2018 № Г-4253 позивача було повідомлено, що на виконання вимог постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших категорія осіб), та на підставі довідки, виданої ліквідаційною комісією УМВС України в Житомирській області, позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016. Відповідно до ст.13 Закону (в редакції від 27.03.2018 №1166/VІІ) визначено, що з 01.05.2014 максимальний розмір пенсій, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення
Тобто, наведені обставини свідчать, що відповідачем при проведенні даного перерахунку з 01.01.2016 було зменшено основний розмір пенсії позивача з 82% на 70% грошового забезпечення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії), загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Позивачу з 31.12.2010 відповідачем була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 82 % грошового забезпечення.
Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668-17), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.
Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку з 01.01.2016.
Внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.
Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що при перерахунку пенсії відповідач повинен був застосувати норми частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, якою максимальний розмір грошового забезпечення для призначення пенсії встановлювався не більше 90% від розміру грошового забезпечення, яке враховано при обчисленні пенсії.
Частиною 3 статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Однак Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" також не передбачено зменшення встановленого на момент призначення пенсії відсотку основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.
Отже, суд зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов'язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні розміру не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при проведенні перерахунку пенсії позивачу з 01.06.2016, відповідачем протиправно зменшено ОСОБА_1 основний розмір пенсії з 82% на 70% розміру грошового забезпечення, а тому вимога щодо зобов'язання відповідача перерахувати та проводити виплату пенсії з 01.01.2016 у розмірі 82% грошового забезпечення підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині негайно провести виплату різниці по пенсії (заборгованості) за період з 01.01.2016 по дату вступу рішення суду у законну силу, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що після набрання рішенням законної силу та проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області не буде проведено перерахунок заборгованості по виплаті пенсії.
Щодо вимоги позивача в частині забезпечення виплати пенсії в подальшому, необхідно зазначити, що у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України суд не наділений повноваженнями зобов'язувати відповідача до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє, оскільки порушення ще не відбулося. Тому, ця вимога є також є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобовязати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.
Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду. Крім того, це є правом, а не обовязком суду.
Приймаючи до уваги обставини справи, підстави зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В порушення вказаної норми відповідачем не було доведено правомірності відмови у призначенні пенсії по вислузі років через відсутність необхідного спеціального стажу, а тому позов слід задовольнити.
За нормами ч.1 ст.139 при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( Майдан Путятинський 9/50, кв.5, м.Житомир, РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог в частині негайно провести виплату різниці по пенсії (заборгованості) за період з 01.01.2016 по дату вступу рішення суду у законну силу та забезпечення виплати пенсії в подальшому відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева