Справа № 203/1987/18
Суддя: Остропілець Є. Р.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №203/1987/18
провадження №2-а/619/66/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.

при секретарі - Жорняк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до рядового роти№5 батальйону №2 УПП у Дніпропетровській області Смусь О.О. про визнання протиправними дії та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:
04.12.2018 року ОСОБА_1 , звернувся з адміністративним позовом в Дергачівський районний суд до рядового роти№5 батальйону №2 УПП у Дніпропетровській області Смусь О.О. про визнання протиправними дії та скасування постанови.

ОСОБА_1 посилається на те, що 02 червня 2018 року рядовим роти №5 батальону №2 УПП у Дніпропетровській області, було винесено постанову серія ЕАА №427007 про притягнення позивача, ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень.

Відповідно до постанови, позивач о 18 годині 05 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля у м. Дніпро на перехресті вул. Шмідта та просп. Пушкіна, здійснив рух на забороняючий сигнал світлофору, а саме червоний, чим порушив вимоги п. 8.7.3. ПДР.

Зазначені дії інспектора позивач вважає протиправними, а постанову незаконною, яка винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню за таких підстав.

Позивач ОСОБА_1 вказав суду, що 02 червня 2018 року він керував автомобілем Рено Трафік днз НОМЕР_1 та рухався на перехресті по вул. Шмідта та просп. Пушкіна Дніпропетровської області. В районі просп. Пушкіна, б. 55 він був зупинений патрульним автомобілем Тойота Пріус білого кольору. До його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 та вимагав пред`явити йому документи, а саме: водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, і сказав, що він нібито проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофору червоного кольору.

В свою чергу позивач зазначає, що під`їжджаючи до перехрестя по вул. Шмідта та просп. Пушкіна в бік вул. Антоновича( Свердлова) зупинився завчасно перед стоп-лінією як того вимагають ПДР та в ліве дзеркало побачив що за його авто впритул зупинилось авто патрульної поліції, тим самим чітко розумів подвійну увагу до його авто, тому робив все згідно ПДР. Дочекавшись коли світлофор зміниться з забороняючого червоного на дозволений сигнал зеленого кольору, позивач почав нешвидко здійснювати рух контролюючи всі можливі дії інших учасників дорожнього руху, та перетнув перехрестя, згідно всіх вимог ПДР.

До автомобіля позивача підійшов співробітник поліції і висловив вимогу пред`явити йому документи і сказав, що він нібито порушив вимогу дорожньої розмітки 1.12, та після зупинки перед цією розміткою, потім перетнув її на заборонний сигнал світлофору червоного та жовтого кольору. Переглянувши документи, інспектор пішов до свого службового транспорту, та через деякий час повернувся з електронною постановою та її копією і повідомив, що на нього було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП.

Таким чином, після зупинки транспортного засобу позивача, висловлення звинувачень у його бік, інспектор Самусь О.О. одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Своїми діями, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст.278,279, та 280 КУпАП, а також право на захист, яке закріплено як ст. 268 КУпАП, так и ст. 59, 63 Конституції України. Право на захист є одним з основоположних прав, гарантованих Конституцією України і порушення цього права є недопустимим.

У відповідності до рішення Конституційного суду № 5-рп/ 2015 від 26 травня 2015 року, по справі № 1-11/2015 було зазначено: «За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне ф з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують / обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Інспектор, заздалегідь переконаний в вині позивача, не міг об`єктивно з`ясувати обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи. Навіть не розглянувши справу, позбавивши позивача всіх гарантованих законом прав, в тому числі і що до реалізації права на захист, одразу виніс постанову.

Позивач просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти№5 батальону №2 УПП у Дніпропетровській області, рядового поліції Самуся Олександра Олександровича при винесенні постанови серія ЕАА №427007 від 02 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти №5 батальону №2 УПП у Дніпропетровській області, рядового поліції Самуся Олександра Олександровича при винесенні постанови серія ЕАА №427007 від 02 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив , був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи , що не перешкоджає розглядати справу у його відсутність.

Відповідач рядовий роти№5 батальйону №2 УПП у Дніпропетровській області Смусь О.О. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.229 ч.4 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судом було встановлено, що 02 червня 2018 року рядовим роти №5 батальону №2 УПП у Дніпропетровській області, було винесено постанову серія ЕАА №427007 про притягнення позивача, ОСОБА_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 гривень. Відповідно до постанови, позивач о 18 годині 05 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля у м. Дніпро на перехресті вул. Шмідта та просп. Пушкіна, здійснив рух на забороняючий сигнал світлофору, а саме червоний, чим порушив вимоги п. 8.7.3. ПДР.

Так, 02 червня 2018 року, ОСОБА_1 рухався на автомобілі Рено Трафік днз НОМЕР_1 , який належить останньому. Проїжджаючи на перехресті вул. Шмідта та просп. Пушкіна, Дніпропетровської області, в районі просп. Пушкіна, б. 55, він був зупинений патрульним автомобілем Тойота Пріус білого кольору. Після чого, до автомобіля позивача підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_2 та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, і сказав, що він нібито проїхав перехрестя на забороняючий сигнал світлофору червоного кольору.

Під`їжджаючи до перехрестя по вул. Шмідта та просп. Пушкіна в бік вул. Антоновича (Свердлова) позивач зупинився завчасно перед стоп-лінією як того вимагають ПДР та в ліве дзеркало побачив що за його авто впритул зупинилось авто патрульної поліції, тим самим чітко розумів подвійну увагу до його авто, тому робив все згідно ПДР. Дочекавшись коли світлофор зміниться з забороняючого червоного на дозволений сигнал зеленого кольору, позивач почав нешвидко здійснювати рух контролюючи всі можливі дії інших учасників дорожнього руху, та перетнув перехрестя, згідно всіх вимог ПДР.

Підійшовши до автомобілю позивача, співробітник поліції висловив вимогу пред`явити йому документи і сказав, що ОСОБА_1 нібито порушив вимогу дорожньої розмітки 1.12, та після зупинки перед цією розміткою, потім перетнув її на заборонний сигнал світлофору червоного та жовтого кольору. Переглянувши документи, інспектор пішов до свого службового транспорту, та через деякий час повернувся з електронною постановою та її копією і повідомив, що на ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми статей 278-280 КУпАП.

Таким чином, після зупинки транспортного засобу позивача, висловлення звинувачень у його бік, інспектор Самусь О.О. одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення Конституційного суду № 5-рп/ 2015 від 26 травня 2015 року, по справі № 1-11/2015 було зазначено: «За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Кодексу України про адміністративне правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують / обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Інспектор, заздалегідь переконаний в вині позивача, не міг об`єктивно з`ясувати обставини справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи. Навіть не розглянувши справу, позбавивши позивача всіх гарантованих законом прав, в тому числі і що до реалізації права на захист, одразу виніс постанову.

Крім того, у відповідності до ст. 252 КУпАП України зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Але при відсутності жодних доказів провини, інспектор грубо порушив вимоги зазначеної статті, не розглянувши об`єктивно в сукупності докази, взагалі упереджено поставився до позивача, виносячи постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності без будь якого розгляду справи, вивчення доказів.

У відповідності до ст. 284 КУпАП …. постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З огляду на постанову, в неї відсутні будь які додатки, в тому числі і обов`язкові зазначення технічного засобу (що є імперативною вимогою), якими здійснено фото або відеозапис. Таким чином в справі відсутні та не розглядались будь які докази, які б могли підтвердити правопорушення. Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, посадова особа не могла оцінити за власним переконанням за відсутністю будь яких доказів, а тому є всі підстави вважати, що відповідач був упереджений та порушив вимоги ст. 245 КУпАП, де зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

До позову позивачем додано засвідчену ксерокопію з офіційної копії постанови серія ЕАА N9427007 від 02 червня 2018 року. Оригінал самої постанови знаходиться в Управлінні патрульної поліції у Дніпропетровській області.

Відповідно до ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.
23 січня 2015 року Пленумом Верховного суду України було винесено постанову №2 в якій було прийнято таке рішення «Довідку про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про судовий збір» довести до відома суддів апеляційних, окружних адміністративних судів та місцевих загальних судів».

Відповідно до ст. 247 КУпАП… завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КупАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст.77 КАС України… кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, оскільки вона була винесена без урахування фактичних обставин, без достатніх доказів, всупереч чинному законодавству України.

На підставі статті 241 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 49,51, 104-107,159, 160-163, 185-186 КАС України, ст.ст. 9,23,126, 241, 251, 252, 276, 280, 283, 289 - КУпАП суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти №5 батальону №2 УПП у Дніпропетровській області, рядового поліції Самуся Олександра Олександровича при винесенні постанови серія ЕАА №427007 від 02 червня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є. Р. Остропілець