Справа № 428/13452/18
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/318/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А., Василович Г.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Луганській області рядового поліції Овєчкіна Євгена Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018р.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Луганській області рядового поліції Овєчкіна Є.І. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018р., мотивуючи вимоги тим, що 16.10.2018р. відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №669756 за порушення ОСОБА_1 вимог законодавства, а саме: водій, в м. Сєвєродонецьк по пр. Хіміків, буд. 61, під час руху т/з користувався засобом зв'язку, чим порушив вимоги п.2.9.д ПДР України. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач не дослідивши повно і об'єктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача ОСОБА_1 та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 був позбавлений об'єктивного та всебічного розгляду справи. Крім того, постанова ЕАВ №669756 від 16.10.2018р. не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Тому, ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду і просить суд скасувати постанову серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018р. по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 у вступному слові позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, додатково пояснив, що його автомобіль оснащений пристроєм для розмов без допомоги рук, однак поліцейські зазначену обставину не прийняли до уваги. Його притягнули до адміністративної відповідальності за використання мобільного телефону під час руху автомобіля, однак він заперечує даний факт. З оглянутих відеозаписів він не побачив фіксацію тієї обставини, що він розмовляв по телефону під час руху автомобіля. Посвідчення голови громадської ради показував поліцейським з метою підтвердження дотримання ним вимог законодавства.

Відповідач поліцейський 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Луганській області рядового поліції Овєчкін Є.І. у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Матеріалами справи встановлено, а сторонами не оскаржується, що поліцейським 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Луганській області рядового поліції Овєчкіним Є.І. постановою серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018р. у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, до позивача ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн., оскільки ним о 13-48год. було встановлено порушення вимог п. 2.9.д ПДР України, а саме: водій, в м. Сєвєродонецьк по пр. Хіміків, буд. 61, під час руху т/з користувався засобом зв'язку.

З відеозапису файлів, записаних на dvd-r дисках Verbatim, що знаходиться в матеріалах справи та відтворених у судовому засіданні суду першої інстанції, судом встановлено, що з відеозапису «», вбачається, що 16.10.2018р. працівниками патрульної поліції, у тому числі поліцейським 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Луганській області рядового поліції Овєчкіним Є.І., було встановлено порушення вимог п.2.9.д (б) ПДР України, а саме т/з Toyota Avensis, д.н. НОМЕР_1, 16.10.2018р., під керуванням ОСОБА_1 в м. Сєвєродонецьк Луганської області в районі буд. №61 по пр. Хіміків рухався під керуванням водія, який користується засобом мобільного зв'язку під час руху автомобіля, тримаючи його лівою рукою біля лівого вуха. З відеозаписів «», «152900043», «», «», «», «», вбачається, що сам ОСОБА_1, факт порушення ПДР України заперечує та пояснює, що його автомобіль оснащений пристроєм для розмов без допомоги рук, демонструє посвідчення голови громадської ради та висловлюється, що визнає провину, якщо до нього застосують попередження, а не інший вид адміністративного стягнення.

На підставі встановлених обставин суд вбачає, що Овєчкін Є.І. мав право для застосування поліцейських заходів, передбачених ст.30 ЗУ «Про Національну поліцію», одним яких є реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суд критично відноситься до обґрунтування позову позивачем ОСОБА_1 стосовно відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці вчинення правопорушення призвело до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст.268, 271 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.9(д) Розділу 2 «Обов'язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів

Згідно до вимог статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами статті 222 КУпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил користування засобами транспорту, у т.ч. передбачених ч.2 ст.122 КУпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З викладеного вбачається, що до компетенції Національної поліції віднесено розгляд справ, передбачених ч.2 ст.122 КпАП України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015р. №1395 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція №1395), згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі виявлення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За приписами ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні приписи містяться у розділу III Інструкції №1395, згідно до п.2 якого постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.5 розділу IV «Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкції №1395, Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

При цьому, суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4 ,5 ст.258 КУпАП. Крім того, оскаржувана позивачем постанова роздрукована за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції №1395.

Згідно ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів справи, сам ОСОБА_1 факт свого порушення ПДР не визнає. При цьому суд зазначає, що з відеозаписів, відтворених у судовому засіданні судом встановлено порушення ОСОБА_1 ПДР України, до того ж оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем у відповідності до вимог ст.283 КУпАП та позивач ОСОБА_1 був ознайомлений з положеннями статей 307, 308, а також правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, правом, порядком та строками оскарження постанови згідно зі статтями 287-289 КУпАП, про що свідчать матеріали справи, та не заперечується позивачем ОСОБА_1.

За приписами КАС України, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивачем ОСОБА_1 належних та допустимих доказів правильності у відповідності до вимог ПДР руху транспортного засобу під його керуванням 16.10.2018р. приблизно о 13-48год. в м. Сєвєродонецьк Луганської області по пр. Хіміків, буд. 61, суду не надано. Крім того, суд критично відноситься до обґрунтування позивачем ОСОБА_1 відсутності в його діях порушень ПДР України та не компетенції дій патрульних поліцейських, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та рівність усіх перед законом.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем доведено вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України, а тому правомірно було прийнято постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Повноваження поліції визначені у розділі IV Закону України «Про національну поліцію», згідно ст.23 якого, поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Наведені норми є спеціальними у спірних правовідносинах, а тому обставини, викладені позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування свого адміністративного позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Луганській області рядового поліції Овєчкіна Є.І. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018р., не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 21, 73-77, 139, 229, 241-246, 286, 292-293, 295, 297 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1., і.н. НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серія НОМЕР_3) до поліцейського 1-го батальйону 1-ї роти УПП в Луганській області рядового поліції Овєчкіна Євгена Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №669756 від 16.10.2018р., залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя І. О. Юзефович