Справа № 804/3055/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

20 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/3055/18
(суддя Кучма К.С. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №804/3055/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 квітня 2018 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, згідно з яким просить:

- зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р. і внести відповідні зміни до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.02.2016 р. №59-0 про звільнення;

- зобов'язати відповідача зробити перерахунок і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за час роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р. - за кожний повний календарний рік служби;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області направити до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області (після внесення відповідних змін до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.02.2016 р. № 59-о про звільнення): подання про призначення пенсії, в якому зазначити вислугу років для призначення йому пенсії, з врахуванням стажу роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р.; уточнену "Довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій", форма якої передбачена "Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою КМУ 13.02.2008 р. № 45 (в редакції постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 103);

- зобов'язати третю особу обчислити (перерахувати) йому розмір пенсії відповідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на підставі документів, отриманих від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, включивши до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р., та в подальшому виплачувати йому пенсію у новому розмірі;

- зобов'язати третю особу виплатити йому різницю в пенсії за останні 12 місяців, починаючи з місяця у якому йому буде обчислено (перераховано) розмір пенсії відповідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (включивши до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р.): після 01 січня 2018 року - відповідно до постанови КМ України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"; до 01 січня 2018 року - відповідно до діючого на той час законодавства. Позов обґрунтовано тим, що 05.03.2018 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок вислуги років у календарному обчисленні з урахуванням періоду роботи на посадах в державних органах, а саме: з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р. і внести зміни до наказу про звільнення зі служби, включивши до вислуги років у календарному обчисленні цей період, однак 28 березня 2018 року позивачем було отримано відповідь ГУ ДФС у Дніпропетровській області вих.№14359/10/04-36-04-02-19, згідно з якою йому було відмовлено у включенні до календарної вислуги років для призначення пенсії часу роботи в органах ДПС.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року позов задоволено частково.

Суд, зобов'язав відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р. і внести відповідні зміни до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.02.2016 р. № 59-0 про звільнення.

Зобов'язав відповідача зробити перерахунок і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за час роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р. - за кожний повний календарний рік служби.

Зобов'язав відповідача направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області після внесення відповідних змін до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.02.2016 р. № 59-о про звільнення: подання про призначення пенсії, в якому зазначити вислугу років для призначення йому пенсії, з врахуванням стажу роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р.; уточнену "Довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій", форма якої передбачена "Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою КМ України 13.02.2008 р. № 45. У задоволенні решти позову - відмовив. Рішення суду мотивовано тим, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р. до вислуги років для призначення пенсії

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відсутні підстави для зарахування позивачу спірного періоду до вислуги років для призначення пенсії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення позивача, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що позивач з 04.02.2016 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області як пенсіонер, якому призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі Закон - № 2262-ХІІ) в розмірі 52 % відповідних сум грошового забезпечення за 27 років загального страхового стажу (у т.ч. 15 років календарної вислуги років).

Відповідно до подання ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 69/04-36- 04-02-15 від 26.02.2016 року вислуга років позивача становить 15 років 08 місяців 07 днів, що є недостатнім періодом для набуття права на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05.03.2018 року позивач звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із заявою про зарахування йому до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р. і внести відповідні зміни до наказу про звільнення №59-о від 03.02.2016 року (а.с.13).

Листом від 28.03.2018 року № 14359/10/04-36-04-02-19) позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку вислуги років, у зв'язку із тим, що центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, не затверджений перелік посад в органах державної податкової служби України, період роботи на яких може бути зарахований до календарної вислуги років (а.с.14). Правомірність рішення відповідача щодо не зарахування до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи позивача в державних органах з 02.08.1993 р. по 25.05.2000 р. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до пункту «и» частини першої статті 17 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1999 року №2262-XII (в редакції чинній на час винесення наказу про звільнення позивача) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Згідно з положеннями статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 12 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки.

Отже, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи внутрішніх справ, податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Міністерством внутрішніх справ України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері державної фінансової політики. Крім того, додатковою умовою для зарахування часу роботи в державних органах до вислуги років постановою Уряду від 17 липня 1992 року № 393 визначено перехід на військову службу в органи внутрішніх справ за направленням відповідних органів.

Як встановлено судом, відповідач не заперечує, що час роботи позивача на займаних посадах відноситься до часу роботи в державних органах, проте свою відмову, мотивує тим, що перелік посад, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, не затверджений центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики, що в свою чергу унеможливлює зарахування позивачеві до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах державної податкової служби (а.с.14).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях про те, що принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» для осіб начальницького складу податкової міліції передбачені гарантії формування вислуги років, необхідної для призначення та нарахування пенсії. Реалізація зазначеної гарантії не повинна залежати від невиконання державними органами, покладених на них обов'язків, зокрема, щодо створення та затвердження списку посад. Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на встановлену державою гарантію для осіб начальницького складу податкової міліції як складової їхнього правового статусу, будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм викладена у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року прийнятої у справі № 819/1695/16.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про протиправність дій відповідача щодо неврахування позивачу стажу роботи в державних органах з 02.08.1993 року по 25.05.2000 року та необхідність зобов'язання відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 року по 25.05.2000 року та направити відповідну інформацію до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області.

При цьому, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача разом з поданням направити до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області уточнену "Довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій", форма якої передбачена "Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою КМУ 13.02.2008 р. № 45 (в редакції постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 103) задоволенню не підлягають, оскільки спір зводиться до незгоди з діями відповідача щодо неврахування позивачу стажу роботи в державних органах з 02.08.1993 року по 25.05.2000 року для призначення пенсії, а не вирішення питання щодо розрахунку пенсії з урахуванням цього періоду роботи.

Враховуючи те, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зарахування позивачу до вислуги років стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 року по 25.05.2000 року, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо наявності підстав для задоволення вимог в частині зобов'язання відповідача зробити перерахунок і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за час роботи в державних органах з 02.08.1993 року по 25.05.2000 року - за кожний повний календарний рік служби, оскільки ці вимоги стосуються заробітної плати та строки звернення до суду на них не розповсюджуються.

Щодо вимог позивача в частині зобов'язання відповідача внести відповідні зміни до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.02.2016 р. №59-0 про звільнення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 03.02.2016 року №59-о позивача було звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил за п. 64»а» (за віком).

Цим же наказом встановлено позивачу загальний страховий стаж для призначення пенсії на день звільнення - 27 років, 03 місяці та 14 днів, вислугу років - 18 років, 01 місяць та 00 днів (а.с.42).

З зазначеним наказом позивач ознайомлений 03 лютого 2016 року (а.с.42).

Відповідно до частин 1, 3 статті 99 КАС України (в редакції КАС України чинній на час ознайомлення позивача із наказом - 03.02.2016 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Початок строку звернення до суду визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Враховуючи те, що саме зазначений наказ визначає стаж, який позивачу зараховано до вислуги років та який в подальшому є підставою для обрахунку його пенсії, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що позивач про порушення своїх прав щодо обрахунку йому стажу роботи, який зараховується до вислуги років дізнався 03 лютого 2016 року, при ознайомленні з текстом цього наказу, однак з позовом щодо оскарження обрахованого стажу звернувся до суду 25 квітня 2018 року, тобто з пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

Відповідно до частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, суд приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду в зв'язку з пропущенням строку звернення до суду після відкриття провадження, повинен встановлювати обставини, які стосуються дотримання строку звернення до суду, до яких зокрема слід віднести: початок перебігу строку, момент завершення строку, та наявність (відсутність) обставин які б свідчили про поважність причин пропуску звернення до суду та «добросовісність» заявника.

Під останнім слід розуміти обставини, які свідчать про умисне ігнорування особою, яка звертається до суду правил щодо строків такого звернення в т.ч. і звернення із значним пропуском строку, звернення до суду з пропуском строку з метою отримання «незаконної вигоди», уникнення відповідальності, тощо.

При цьому, Європейський суд з прав людини, в своїх рішеннях неодноразово зазначав правову позицію згідно з якою строк звернення до суду закріплений в нормах національного законодавства не є абсолютним.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі відносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Правила строку звернення до суду закріплені в нормах КАС України і є свого роду «фільтром», який сприяє формуванню законного і справедливого правосуддя, унеможливлюючи зловживання правом на звернення та стабілізуючи суспільні відносини.

Враховуючи те, що з наказом, який визначає стаж роботи позивача для подальшого його врахування при обрахунку пенсії він ознайомився 03 лютого 2016 року, а з позовом щодо незгоди з результатами такого обрахунку звернувся до суду 25 квітня 2018 року тобто з пропуском встановленого законом строку для звернення до суду за захистом порушеного права, при цьому не позивач наводить обставин з посиланнями на докази поважності пропуску ним цього строку які б могли бути підставою для його поновлення, суд апеляційної інстанції зробив висновок про пропуск позивачем цього строку, що у відповідності до положень статті 123 КАС України є підставою для залишення позовної заяви в частині зобов'язання відповідача внести відповідні зміни до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.02.2016 року №59-0 про звільнення без розгляду.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними вимоги ОСОБА_1 заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки управління в цій справі є третьою особою, статус якої в межах розгляду справи є іншим ніж у відповідача. КАС України не передбачає права позивача заявляти будь-які позовні вимоги до третьої особи.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Керуючись: пунктом 2, 3 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №804/3055/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо неврахування ОСОБА_1 стажу роботи в державних органах з 02.08.1993 року по 25.05.2000 року.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 року по 25.05.2000 року та направити відповідну інформацію до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за час роботи в державних органах з 02.08.1993 року по 25.05.2000 року - за кожний повний календарний рік служби.

Позов в частині зобов'язання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області внести відповідні зміни до наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 03.02.2016 року №59-0 про звільнення в частині зарахування ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії у календарному обчисленні стаж роботи в державних органах з 02.08.1993 року по 25.05.2000 року - залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених пунктом 2 частини 5 статтею 328 КАС України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 20 грудня 2018 року.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко