Справа № 200/10291/18-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 р. Справа№200/10291/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, за участю третьої особи: Державного підприємства "Селидіввугілля" ВП "шахта 1/3 Новогродівська" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10.10.2018 року на адресу суду надійшов адміністративний позов з позовними вимогами до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, за участю третьої особи: Державного підприємства "Селидіввугілля" ВП "шахта 1/3 Новогродівська" про:

- визнання протиправним та скасування рішення Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 14.08.2018 р. про відмову в призначенні пенсії;

- зобов'язання зарахувати до страхового стажу періоду роботи: на підприємстві ВП "Шахта " 1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.12.2016 року по 30.04.2018 року, який дає право на призначення пенсії згідно ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" № 1058-ІV від 09.07.2003 року та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011 року;

-зобов'язання повторно розглянути заяву від 31.05.2018 року про призначення пенсії з гідно ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" №1058-ІV від 09.07.2003 року та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що маючи достатній страховий стаж для призначення пенсії по інвалідності звернувся до пенсійного фонду, однак отримав відмову у призначені пенсії по інвалідності, у зв'язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків «ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» з 01.12.2016-30.04.2018 року, вважає зазначену відмову протиправною, оскільки записами в трудовій книжці підтверджено період роботи на підприємстві.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов. В якому зазначив, що позивач звернувся до пенсійного фонду про призначення пенсії по інвалідності, однак за наданими документами страховий стаж складає 01 рік 07 місяців, Так, до страхового стажу зараховуються періоди трудової та іншої діяльності особи залежно від факту та суми сплати внесків. У зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу 02 роки, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності. Отже, управління діяло в межах чинного законодавства та жодним чином не порушувало права позивача. З урахуванням зазначеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа пояснень до суду не надала.

16.10.2018 року ухвалою суду залишено позовні вимоги без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

24.10.2018 року позивачем надано документи на усунення недоліків.

31.10.2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

26.11.2018 року ухвалою суду вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у справі на 17.12.2018 року.

Про дату, час та місце судового засідання, призначене на 17.12.2018 року сторони повідомлені належним чином.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача з заявами та клопотаннями про відкладання розгляду справи до суду не зверталися.

На підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України 17.12.2018 року, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1), громадянин України, відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідач, Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатне здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою від 31.05.2018 року про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14.05.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії по інвалідності згідно ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" № 1058-ІV від 09.07.2003 року та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011 року у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу 2 роки.

До страхового стажу не зараховано період роботи на підприємстві ВП "Шахта " 1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.12.2016 року по 30.04.2018 року, оскільки відсутня сплата страхових внесків до МДЗ України цим підприємством.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». (далі - Закон № 1058)

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно вимог ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. (далі Закон №1058)

Статтею 30 Закону №1058, визначено умови призначення пенсії по інвалідності. Так, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно частини 1 статті 32 Закону №1058, особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп:до досягнення особою 23 років включно - 1 рік;від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки.

Згідно трудової книжки позивача серії АЕ №692507 наявні записи:

-№ 1 від 12.05.2015 року прийнятий учнем гірника підземного на ділянку конвеєрного транспорту з ВП "Шахта " 1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля";

-№2 від 10.06.2015 року переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті з ВП "Шахта " 1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля";

-№3 від 19.04.2018 року звільнений за переведенням до ВП «Охорона» ДП «Селидіввугілля»;

-№4 від 20.04.2018 року прийнято за переведенням з ВП "Шахта "1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" на посаду контролера на КПП 1- го класу;

-№5 від 10.09.2018 року звільнений за власним бажанням.

Відповідно до спірного рішення період роботи позивача ВП "Шахта "1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" з 01.12.2016 року по 30.04.2018 року не зараховано до стажу, у зв'язку з несплатою ВП "Шахта "1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" страхових внесків.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема, статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 20 Закону № 1058).

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов'язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у частині десятій статті 20 Закону № 1058 зазначено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п. 2 ч. 1 ст. 4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Тобто, за змістом наведених норм вбачається, що обов'язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за їх несвоєчасну або не в повному обсязі сплату законом покладено на страхувальника.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу у період з 01.12.2016 року по 30.04.2018 року ВП "Шахта "1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" не здійснювало сплату страхових внесків.

Суд зазначає, що внаслідок невиконання ВП "Шахта "1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля" обов'язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах.

На підставі викладеного суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов'язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періоду роботи ВП "Шахта "1/3 "Новогродівська" ДП "Селидіввугілля".

Вищезазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному у справі справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) від 27.03.2018 року.

Нормами статті 2 КАС України встановлено, що адміністративні суди при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, серед іншого, перевіряють чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням принципу верховенства права.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов'язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в даному випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України- людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 30 Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п'ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення про відмову у призначені пенсії по інвалідності.

Відповідно до положень частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. З урахуванням зазначених положень законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов'язання відповідача зарахувати необхідний період до страхового стажу, оскільки зазначені вимоги відносяться до дискреційних повноважень відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог яке полягає у визнанні протиправним та скасування рішення відповідача та зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії по інвалідності з урахуванням висновків суду.

Згідно з частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, у відповідності до чого підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 528,60грн.(75%)

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 85483) до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (вул. Героїв Праці,6,м. Селидове, Донецька область, 85400), за участю третьої особи: Державного підприємства "Селидіввугілля" ВП "шахта 1/3 Новогродівська" (вул. Шахтна,б.1, м. Новогродівка, Донецька область, 85483) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 14.08.2018 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву від 31.05.2018 року про призначення пенсії згідно ст. З0 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення" №1058-ІV від 09.07.2003 року та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у сумі 528 (п'ятсот двадцять вісім) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 21.12.2018 року.

Суддя Христофоров А.Б.