Справа № 240/5522/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Житомир справа № 240/5522/18

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №57652233 від 15.11.2018,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у виконавчому провадженні ВП №57652233 від 15.11.2018 про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постанова у виконавчому провадженні ВП №57652233 від 15.11.2018 винесена відповідачем незаконно, оскільки постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю №43-Ф було оскаржено нею у межах строків, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Таким чином, у відповідача не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання постанови №43-Ф від 18.12.2017 у подвійному розмірі застосованих штрафних санкцій.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В судовому засіданні 18 грудня 2018 року представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та вчасно про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.9). Відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив.

Зважаючи на неявку сторін та керуючись приписами ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями статті 2 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 74 Закону №1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положеннями статті 287 КУпАП регламентовано, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. Скарга, що надійшла, протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати.

У відповідності до положень статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 308 КУпАП врегульовано, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю №43-Ф від 18.12.2017 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 4250 грн.

27 грудня 2017 року ОСОБА_1 зверталась до Житомирського окружного адміністративного суду із позовною заявою щодо визнання протиправною та скасування постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю №43-Ф від 18.12.2017.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 04.01.2018 у справі №806/26/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю про визнання протиправною та скасування постанови передано на розгляд Корольовському районному суду м.Житомира (а.с.11-12).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 26.01.2018 у справі №806/26/18 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю про визнання протиправною та скасування постанови (а.с.19).

Дані обставини встановлені рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №806/1092/18, яке набрало законної сили (а.с.13-18).

Частиною 4 статті 78 КАС України визначено, що обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже обставини, встановлені рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №806/1092/18 не потребують доказування.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17.05.2018 у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю №43-Ф від 18.12.2017 відмовлено (а.с.20-22).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою. Ухвалами Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.07.2018 позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 17.05.2018 залишено без змін (а.с.23-29).

Отже, станом на 15 листопада 2018 року, тобто на момент відкриття державним виконавцем виконавчого провадження №ВП 57652233, рішення Сьомим апеляційним адміністративним судом не прийнято.

В подальшому, оскаржувану позивачем постанову було пред'явлено до виконання до Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із застосованою штрафною санкцією в подвійному розмірі.

15 листопада 2018 року державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57652233 від 15.11.2018 щодо примусового виконання виконавчого документу: постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю №43-Ф від 30.12.2017 та стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 8500 грн (а.с.5)

Суд звертає увагу, що позивачем у порядку ст.288 КУпАП та до закінчення строку, визначеного ст.307 КУпАП було оскаржено постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю №43-Ф від 18.12.2017.

Таким чином, аналіз норм чинного законодавства дозволяє суду зробити висновок, що відповідачем під час винесення постанови про відкритття виконавчого провадження не було враховано факт оскарження позивачем постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю в апеляційному порядку.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 у лютому 2018 року зверталась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправними та скасування постанов Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження №55578074 від 19.01.2018 та про арешт майна №55578074 від 19.01.2018.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12 липня 2018 року у справі №806/1092/18 встановлено, що Богунським відділом державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області при прийнятті спірної постанови про відкриття провадження від 19.01.2018 не було враховано факту оскарження боржником виконавчого документу (постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю №43-Ф від 18.12.2017) у судовому порядку та не враховано положень статей 287, 288, 307 КУпАП України (а.с.13-18).

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що у відповідача не було законних підстав для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018 № ВП №57652233 до набрання законної сили рішенням суду у справі №806/26/18.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд зауважує, що представник Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву ОСОБА_1 та жодних доказів на підтвердження законності підстав для відкриття виконавчого провадження не надав.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.11.2018, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 інд. код НОМЕР_1) задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (вул.Перемоги,55, м.Житомир, 10003, ) про відкриття виконавчого провадження ВП №57652233 від 15.11.2018.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва