Справа № 1240/2162/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2162/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Гребенар Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Гребенар Олексія Володимировича (далі також представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі також позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі також відповідач), в якій позивач просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_2 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.03.2018 по 26.04.2018 в сумі 28884.39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 24.09.2007 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 по 14.03.2018 - в Національній поліції України. Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 12.03.2018 № 102 о/с позивача звільнено зі служби в поліції з 14.03.2018 за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням). Вважає, що відповідачем порушено строки виплат всіх сум, що належать позивачу при звільненні, тому як остаточний розрахунок при звільненні з позивачем був проведений тільки 27.04.2018, що підтверджується банківською випискою по картковому рахунку позивача. Також зазначив, що з здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно з довідкою-розрахунком суми середнього заробітку Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області від 13.07.2018 № 704/14/22-2018 середньоденне грошове забезпечення на момент звільнення ОСОБА_2 складає 671,73 грн. При розрахунку середньоденного грошового забезпечення використано саме кількість календарних днів. День звільнення позивача 14.03.2018 вважається останнім днем служби. Період нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні складає з 15.03.2018 по 26.04.2018 та становить 43 календарних дня. Середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.03.2018 по 26.04.2018 становить: 671,73 грн. х 43 календарних дня = 28884,39 грн. З огляду на що просив стягнути зазначену суму.

Судом по справі здійснено наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 26.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (арк.спр. 1-2).

Ухвалою суду від 14.08.2018 за клопотанням представника відповідача зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 808/928/16 (адміністративне провадження К/9901/11926/18) (арк.спр. 44).

Ухвалою суду від 12.12.2018 поновлено провадження у справі (арк.спр. 51).

Ухвалою суду від 12.12.2018 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.12.2018 (арк. спр. 53).

Ухвалою суду від 18.12.2018 у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову адвоката Гребенар Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.

Позивач та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також відповідачем подано відзив на позовну заяву (арк. спр. 19-32), у якому зазначено, що пунктом 10 постанови КМУ № 393 від 17.07.1992 передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, однак, пунктом 14 Постанови передбачено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання. В свою чергу наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 затверджено «Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» (далі - Порядок № 260). Пунктом 23 Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій установлених на день звільнення. Відповідач вважає, що одноразова грошова допомога при звільнені, яка передбачена пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, надстрокової служби та військової служби за контрактом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393) не входить до складу грошового забезпечення, а одноразова грошова допомога при звільненні яка передбачена пунктом 10 Постанови № 393, нараховується та сплачується відповідно до умов, встановлених Порядком № 260, за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті на утримання Національної поліції України. Крім того, відповідач зазначає, що пунктом 7 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення, тобто одноразова грошова допомога була виплачена позивачу у березня 2018 року при надходженні фінансування. У зв'язку з викладеним просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 24.09.2007 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 14.03.2018 продовжив службу в підрозділах Головного управління Національній поліції в Луганській області (арк.спр. 7).

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 12.03.2018 № 102 о/с звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_2 начальника Станично-Луганського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 .п. 7 (за власним бажанням), з 14.03.2018, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 15 роки 00 місяців 12 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 10 років 05 місяців 19 днів (арк.спр. 8, 35).

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області від 03.08.2018 № 460/14/22-2018 одноразова грошова допомога при звільненні з ГУНП в Луганській області нарахована ОСОБА_2 30.03.2018, 27.04.2018 при надходженні фінансування за відповідний місяць одноразова грошова допомога при звільненні виплачена (арк. спр. 37).

Відповідно до виписки з карткового рахунку ОСОБА_2 одноразова грошова допомога при звільненні зарахована на рахунок позивача 27 квітня 2018 року (арк. спр. 9-10).

Зазначені обставини не заперечуються учасниками справи.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07.11.2015.

Частиною 1 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення. Розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно ч. 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано Постановою № 988 та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Порядок № 260).

Пунктом 1 Постанови № 988 установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Порядку № 260 закріплено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 23 Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Статтею 51 Бюджетного кодексу України передбачено, що керівники бюджетних установ утримують численність працівників, військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ кошторисах.

Аналогічна норма закріплена у пункті 7 Розділу І Порядку № 260 відповідно до якого грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 13 Розділу І Порядку № 260 виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з частиною четвертою статті 9 цього Закону виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

При цьому, пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова), передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейські, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналізуючи положення вказаних норм суд приходить до висновку, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, передбачена п. 10 Постанови КМУ № 393 та статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проводиться Національною поліцією України після звільнення особи зі служби.

При цьому, враховуючи, що одноразова грошова допомога при звільненні зі служби не входить до складу грошового забезпечення поліцейських, діюче законодавство не містить приписів щодо обов'язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Однак, положення статей 116 та 117 КЗпП України є загальними нормами.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Таким чином, оскільки належна позивачу виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється Національною поліцією України, чинним законодавством не встановлено конкретних строків її виплати (одночасно з виплатою належних при звільненні сум), суд приходить до висновку про неможливість застосування до спірних відносин положень ст. 117 КЗпП України.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача середньоденного грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 15.03.2018 по 26.04.2018, оскільки відповідач не допускав затримки розрахунку з позивачем при звільненні останнього.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 820/1134/17.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо стягнення

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог адвоката Гребенар Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива