Справа № 0340/1905/18
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1905/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Полетило П.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Копка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги полягають в тому, що позивач не погоджується з винесеними Головним управлінням Державної фіскальної служби у Волинській області податковими повідомленнями-рішеннями: без номеру (далі б/н) від 24.07.2018 р. на суму 8498,60 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7433,45 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7411,53 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1762,45 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1906,77 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 6480,37 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1789,24 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7767,19 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1154,66 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 808,75 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7581, 44 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 2327,60 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 914,99 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 2024,28 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8385,13 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8577,36 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 273 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 2633,36 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8409,93 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7331,65 грн.; ППР б/н від 24.07.2018 р. на суму 9614,99 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8409,93 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8787,51 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1306,34 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1060,75 грн.; №0-0318 від 24,07.2018 р. на суму 11951,04 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 2820,48 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 10215,36 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 3669,12 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 12243,84 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 11717,76 грн.; ППР №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 11683,20 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 1274,88 грн.; №0- 0318 від 24.07.2018 р. на суму 11717,76 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 3005,76 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 13396,80 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення, на загальну суму 216 347 гривень 27 копійок, винесені про сплату податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, з фізичних осіб, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості.

Позивач зазначає, що їй на праві приватної власності належать нежитлові приміщення в місті Камінь-Каширський за адресою АДРЕСА_1, а саме: свинарник (Ж-1); конюшня (З-1); зерносклад (Л-1). зерносклад (К-1). зерносклад (М-1) зерносклад (Н-1) зерносклад, адміністративно-лабораторний корпус, авто вагова, мехзерносклад.

Однак вказана нерухомість, з огляду на норми п.266.2.2 ст.266 ПК України не підлягає оподаткуванню.

Відповідач позов не визнав. 09.10.2018 року подав суду відзив на позовну заяву в якому наголошував, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповідно до Реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на праві приватної власності фізичної особи ОСОБА_3 перебувають приміщення: свинарник (Ж-1); конюшня (З-1); зерносклад (Л-1). зерносклад (К-1). зерносклад (М-1) зерносклад (Н-1) зерносклад, адміністративно-лабораторний корпус, авто вагова, мехзерносклад.

Умовою для застосування пільги з оподаткування відповідно підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є - будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Оскільки, приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності те не використовуються нею безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником, шляхом розведення свиней чи інших тварин, а тому, в даному випадку, не можуть нежитлові приміщення підпадати під пільгу визначену п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст.266 Податкового кодексу України.

Відповідач вказує, що об'єкти нерухомості (склади), які на праві власності належать позивачу, навіть за наявності у неї статусу фізичної особи-підприємця, не підпадає під дію пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України. Цим пунктом не охоплюється нерухомість, яка використовується фізичною особою-підприємцем у власній господарській діяльності.

З урахуванням викладеного, відповідач просив суд в позові відмовити.

Представник позивача 13.11.2018 року подав суду додаткові письмові пояснення в яких наголошував на тому, що позивач є власником нежитлових приміщень в місті Камінь-Каширський за адресою АДРЕСА_1, а саме: свинарник (Ж-1); конюшня (З-1); зерносклад № 6(Л-1), зерносклад (К-1), зерносклад № 4 (М-1), зерносклад № 3 (Н-1) зерносклад №5 (К-1), адміністративно-лабораторний корпус, авто вагова, мехзерносклад № 7, мехзерносклад № 8, зерносклад № 1, майстерня Е-1, робоча очисна башня. Зазначена нерухомість, на його думку, не підпадає до оподаткування, згідно п.266.2.2 ст.266 ПК України, оскільки, належні позивачу споруди відносяться до будівель сільськогосподарського призначення, а відтак не є об'єктом оподаткування, про що, зокрема, зазначено і у листі-роз'ясненні Державної фіскальної служби України.

З урахуванням викладеного просив суд позов задовольнити.

29.10.2018 року представником відповідача подані суду доповнення до відзиву, в яких наголошував на тому, що позивач не є сільськогосподарським виробником, а відтак відсутні підстави для застосування пільг щодо оподаткування, визначених п.266.2.2 ст.266 ПК України, а відтак позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд даної справи у судовому засіданні.

В судовому засіданні 11.12.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини у справі та дослідивши письмовими докази, судом встановлені наступні обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на праві приватної власності за ОСОБА_3 зареєстровано нежитлові приміщення в місті Камінь-Каширський за адресою АДРЕСА_1, а саме: свинарник (Ж-1) загальною площею 293,8 кв.м; конюшня (З-1) загальною площею 189,6 кв.м; приміщення зерноскладу №6(Л-1) загальною площею 1244,9 кв.м; приміщення зерноскладу №5 (К-1) загальною площею 1395,5 кв.м.; приміщення зерноскладу №4 (М-1) загальною площею 1275,4 кв.м; приміщення зерноскладу №3 (Н-1) загальною площею 1064,1 кв.м.; зерносклад №1 загальною площею 1217 кв.м.; адміністративно-лабораторний корпус загальною площею 382,2 кв.м.; авто вагова 30 т А-30 загальною площею 132,8 кв.м.; мехзерносклад №7 площею 1220,6 кв.м.; мехзерносклад №8 площею 1220,6 метрів кв.; майстерня Е-1 загальною площею 289,4 кв.м.; робоча очисна башня.

Головне управління ДФС у Волинській області, згідно п.п. 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відповідно до Реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, проведено нарахування ОСОБА_3 сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015-2017 роки.

За результатами такого нарахування Головним управлінням Державної фіскальної служби у Волинській області винесені податкові повідомленнями-рішеннями: без номеру (далі б/н) від 24.07.2018 р. на суму 8498,60 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7433,45 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7411,53 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1762,45 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1906,77 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 6480,37 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1789,24 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7767,19 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1154,66 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 808,75 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7581, 44 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 2327,60 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 914,99 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 2024,28 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8385,13 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8577,36 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 273 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 2633,36 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8409,93 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7331,65 грн.; ППР б/н від 24.07.2018 р. на суму 9614,99 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8409,93 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8787,51 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1306,34 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1060,75 грн.; №0-0318 від 24,07.2018 р. на суму 11951,04 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 2820,48 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 10215,36 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 3669,12 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 12243,84 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 11717,76 грн.; ППР №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 11683,20 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 1274,88 грн.; №0- 0318 від 24.07.2018 р. на суму 11717,76 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 3005,76 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 13396,80 грн..

Надаючи правову оцінку проведеним Головним управлінням Державної фіскальної служби у Волинській області нарахування ОСОБА_3 сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015-2017 роки та, як наслідок, винесеним спірним податковим повідомленням-рішенням, суд зазначає про наступне.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки встановлений статтею 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно п.п.266.1.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.266.2.1 та п.266.2.2 ПК України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Не є об'єктом оподаткування: а) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності); б) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки; в) будівлі дитячих будинків сімейного типу; г) гуртожитки; ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв'язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад; д) об'єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об'єкта на дитину; е) об'єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб'єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках; є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств; ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності; з) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств; и) об'єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об'єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність; і) будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг; ї) об'єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення та відпочинку дітей, а також дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення і відпочинку дітей, які знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій, які є неприбутковими і внесені контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій; й) об'єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, центрів фізичного здоров'я населення, центрів з розвитку фізичної культури і спорту інвалідів, дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а також центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, дитячо-юнацьких спортивних шкіл і спортивних споруд всеукраїнських фізкультурно-спортивних товариств, їх місцевих осередків та відокремлених підрозділів, що є неприбутковими та включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення таких установ та організацій з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій; к) об'єкти нежитлової нерухомості баз олімпійської та паралімпійської підготовки. Перелік таких баз затверджується Кабінетом Міністрів України; л) об'єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім'ям, у яких виховується п'ять та більше дітей.

Згідно п.266.3.1 та п.266.3.2 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.266.5.1. ст.266 ПК України, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В обгрунтування позову, позивач в позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні, зазначають, що при визначенні об'єкта оподаткування належних ОСОБА_3 об'єктів нерухомого майна, на праві приватної власності, нежитлових приміщень в місті Камінь-Каширський за адресою: АДРЕСА_1, слід керуватись пунктами «є» та «ж» п.п.266.2.2. ст.266 ПК України. За згаданою нормою законодавець визначив, що не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, а також будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Суд вважає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню пункти «є» та «ж» п.п.266.2.2. ст.266 ПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 року №457 із змінами, внесеними згідно з Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №530 від 29.11.2010 та Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі №113 від 07.02.2013, Економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устаткування, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B "Добувна промисловість та розроблення кар'єрів", C "Переробна промисловість", D "Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря", E "Водопостачання; каналізація, поводження з відходами" та F "Будівництво".

Таким чином, при застосуванні пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2статті 266 ПК України, повинні бути наявні дві обов'язкові умови: по-перше: наявність у власності будівель промисловості, а по-друге перебування таких об'єктів у власності саме у промислових підприємств.

Жодним з критеріїв передбачених пунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2статті 266 ПК України, ні позивач, ні нежитлові приміщення в місті Камінь-Каширський за адресою: АДРЕСА_1, що належать позивачу на праві приватної власності, не відповідають, а отже, відповідачем правомірно не застосовано до спірних правовідносин п. «є» п.п.266.2.2 ст.266 ПК України.

Що стосується застосування п. «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд зазначає, що згідно вказаної норми, не є об'єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Тобто, для наявності підстав для застосування п. «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України повинні бути наявні дві ознаки, перше: такі будівлі і споруди повинні перебувати у власності саме сільськогосподарських товаровиробників, а по-друге: такі будівлі та споруди повинні бути використовуватись за цільовим призначенням, тобто, безпосередньо у сільськогосподарській діяльності таких сільськогосподарських товаровиробників.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (va375202-05), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Згідно п.14.1.234 та п.14.1.235 ст.14 ПК України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1 - 24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Згідно наявної у матеріалах справи «Детальної інформації про фізичну особу» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, видами діяльності ОСОБА_3 є: код КВЕД 01.11- вирощування зернових культур (крім рису) бобових культур і насіння олійних культур; код КВЕД 01.46 - розведення свиней; код КВЕД 01.64 оброблення насіння для відтворення (основний); код КВЕД 10.91 виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; код КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Проте, згідно п. «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України від оподаткування звільняються будівлі, споруду сільськогосподарських товаровиробників, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. А отже, власник таких будівель та споруд повинен бути як сільськогосподарським товаровиробником та використовувати такі об'єкти нерухомості у власній сільськогосподарській діяльності.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 є сільськогосподарським товаровиробником та використовує, належні їй на праві приватної власності, об'єкти нерухомості у власній сільськогосподарській діяльності.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив'язку або до статусу суб'єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб'єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо).

Зазначена правова позиція висловлена і Верховним судом у постанові від 15.05.2018 року у справі №806/2676/17 (адміністративне провадження №К/9901/28719/18).

З урахуванням викладеного вище, об'єкти нерухомості, а саме: свинарник (Ж-1) загальною площею 293,8 кв.м; конюшня (З-1) загальною площею 189,6 кв.м; приміщення зерноскладу № 6(Л-1) загальною площею 1244,9 кв.м; приміщення зерноскладу № 5 (К-1) загальною площею 1395,5 кв.м.; приміщення зерноскладу № 4 (М-1) загальною площею 1275,4 кв.м; приміщення зерноскладу № 3 (Н-1) загальною площею 1064,1 кв.м.; зерносклад № 1 загальною площею 1217 кв.м.; адміністративно-лабораторний корпус загальною площею 382,2 кв.м.; авто вагова 30 т А-30 загальною площею 132,8 кв.м.; мехзерносклад № 7 площею 1220,6 кв.м.; мехзерносклад № 8 площею 1220,6 метрів кв.; майстерня Е-1 загальною площею 289,4 кв.м.; робочеочисна башня, які на праві власності належить позивачу, не підпадають під дію пункту «є» та пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, а відтак підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який визначений статтею 266 Податкового кодексу України.

Отже, враховуючи наведені норми, позивач є фізичною особою, яка є власником нежитлової нерухомості. Зазначена нежитлова нерухомість підпадає під визначення об'єкта оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, податок за який підлягає нарахуванню відповідно до ст.266 Податкового кодексу України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, довів суду, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Правомірність винесення податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Волинській області: без номеру (далі б/н) від 24.07.2018 р. на суму 8498,60 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7433,45 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7411,53 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1762,45 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1906,77 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 6480,37 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1789,24 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7767,19 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1154,66 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 808,75 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7581, 44 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 2327,60 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 914,99 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 2024,28 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8385,13 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8577,36 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 273 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 2633,36 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8409,93 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 7331,65 грн.; ППР б/н від 24.07.2018 р. на суму 9614,99 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8409,93 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 8787,51 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1306,34 грн.; б/н від 24.07.2018 р. на суму 1060,75 грн.; №0-0318 від 24,07.2018 р. на суму 11951,04 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 2820,48 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 10215,36 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 3669,12 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 12243,84 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 11717,76 грн.; ППР №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 11683,20 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 1274,88 грн.; №0- 0318 від 24.07.2018 р. на суму 11717,76 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 3005,76 грн.; №0-0318 від 24.07.2018 р. на суму 13396,80 грн., доведена відповідачем в ході судового розгляду справи, а відтак суд відмовляє в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Керуючись статтями 241-246, 250, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_2.

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області, , адреса: 43010, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 4.

Суддя Ю.Ю. Сорока

Повний текст судового рішення складено 20.12.2018.