Справа № 808/466/18
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

18 грудня 2018 року Справа № 808/466/18 Провадження ПР/808/7/18 м. Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження матеріали адміністративної справи
за позовною заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до: Військової частини № НОМЕР_2 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя (69063, м.Запоріжжя, вул.Земського лікаря Лукашевича, буд.4, )
про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
06.02.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини № НОМЕР_2 Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя (далі - третя особа), в якій просить суд визнати незаконним наказ т.в.о. командира Військової частини № НОМЕР_2 Міністерства оборони України (по стройовій частині) смт. Черкаське №183 від 29.12.2017, в частині звільнення сторожа сторожової охорони ОСОБА_1 в зв`язку з переведенням до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, згідно п.5 ст.36 КЗпП; поновити позивача на роботі в Військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України на посаді сторожа сторожової охорони.
Ухвалою суду від 07.02.2018 позовну заяву було залишено без руху, на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 03.03.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_2 Міністерства оборони України, третя особа - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі повернуто позивачу з усіма доданими до нього матеріалами, оскільки позивачем не у повному обсязі виконано вимоги ухвали суду від 07.02.2018.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 задоволено апеляційну скаргу позивача та ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 03.03.2018 в справі № 808/466/18 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, третя особа - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя, про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі скасовано. Справу № 808/466/18 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
20.06.2016 справа №808/466/18 повернулась до Запорізького окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 21.06.2018 позовну заяву було залишено без руху, на підставі ст. 169 КАС України, позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 01.08.2018 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 10 календарних днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою суду від 17.08.2018 позивачу продовжено термін для усунення недоліків позовної заяви протягом 10-днів з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 07.09.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, в процесі підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження призначено підготовче засідання по справі на 20.09.2018.
Розгляд справи було відкладено до 05.10.2018.
Ухвалою суду від 05.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів до 07.12.2018 та відкладено підготовче засідання на 13.11.2018.
Ухвалою суду від 05.11.2018 відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про проведення судового засідання 13.11.2018 в режимі відеоконференції в Дніпропетровському окружному адміністративному суді.
09.11.2018 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позивач просить суд: визнати незаконним наказ т.в.о. командира Військової частини № НОМЕР_2 Міністерства оборони України ОСОБА_2 (по стройовій частині) смт. Черкаське №183 від 29.12.2017, в частині звільнення сторожа сторожової охорони ОСОБА_1 в зв`язку з переведенням до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, згідно п.5 ст.36 КЗпП; поновити ОСОБА_1 на роботі в Військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України на посаді сторожа сторожової охорони; стягнути з Військової частини № НОМЕР_2 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.01.2018 по час ухвалення рішення по справі, з урахуванням визначеного середнього заробітку в розмірі 221,73 грн.
Підготовче засідання було відкладено на 27.11.2018.
Ухвалою суду від 27.11.2018 закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 04.12.2018.
У судовому засіданні оголошена перерва до 18.12.2018.
В судове засідання 18.12.2018 представники сторін та третьої особи не прибули, направили на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні всі обставини справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - суд) від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього суду термін "встановленим законом" у ст. 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.
Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 1 ч.1 ст. 4 КАС України встановлено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
В свою чергу, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п.2 ч.1 ст.4 КАС України ).
За приписами п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Як вбачається з позовної заяви предметом спору є скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі в Військовій частині НОМЕР_2 Міністерства оборони України на посаді сторожа сторожової охорони.
При цьому, за приписами ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" від 12.12.1991 №1975-XII альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.
Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що позивач не проходив ані військову, ані альтернативну (невійськову) службу, копія трудової книжки свідчить, що позивач працював на посаді сторожа сторожової охорони у Військовій частині № НОМЕР_2 Міністерства оборони України.
Наказом командира Військової частини № НОМЕР_4 (яка в подальшому перейменована у Військову частину НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України №211 від 05.09.2011 ОСОБА_1 прийнято на посаду сторожа команди сторожової охорони.
Наказом т.в.о. командира Військової частини № НОМЕР_2 Міністерства оборони України (по стройовій частині) смт. Черкаське №183 від 29.12.2017 ОСОБА_1 звільнено з посади сторожа сторожової охорони, в зв`язку з переведенням до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя.
Як пояснили представники сторін в ході судового розгляду, позивач не є військовозобов`язаним, не проходить військову службу, не має військового звання та не є атестованим. Позивач був прийнятий на роботу до Військової частини № НОМЕР_4 (яка в подальшому перейменована у Військову частину НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України на посаду сторожа команди сторожової охорони.
Суд зважує на те, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Згідно з ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
З огляду на викладене суд вважає, що спірні правовідносини пов`язані із поновленням прав позивача, що випливають із трудових відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Отже, зважаючи, що спірні правовідносини не пов`язані з публічними, а випливають з цивільних прав і підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 238, 241- 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:
Провадження у справі №808/466/18 (провадження №ПР/808/7/18) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_2 Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - закрити.
Роз`яснити позивачу, що даний спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
На підставі ч. 2 ст. 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: adm.zp.court.gov.ua/sud0870/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення ухвали у повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена та підписана 19.12.2018.

Суддя І.В.Садовий