Справа № 1340/5183/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/5183/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Золочівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області в якому просить : визнати відмову Управління пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області від 11.10.2018 р протокол №60 в призначенні пенсії неправомірною; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи з 01.07.1979 р по 30.03.1980 р до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком; призначити виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з дня досягнення пенсійного віку, а саме з 25.03.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Золочівського об'єднаного управління пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком. Відповідачем прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, оскільки відповідно до поданих документів та відомостей з системи персоніфікованого обліку з позиції відповідача підтверджується лише 24 роки 7 місяці 2 дні страхового стажу, чого не достатньо для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідачем до суду подано відзив, в якому проти позову заперечує повністю, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що Згідно ч. 1ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком мають особи, які досягли віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Оскільки заявником не подано підтверджуючих документів передбачених п.3 Порядку №637, за період роботи в машиністкою Золочівського РВ ЛКСМ У з 01.07.1979 р по 30.03.1980 р та період роботи машиністкою Золочівського межколгоспного управління капітального будівництва з 01.04.1980 по 02.06.1980, вказані періоди не може бути враховано при призначенні пенсії. Поданими заявником документами та відомостями з системи персоніфікованого обліку підтверджується лише 24 роки 7 місяців 2 дні страхового стажу, чого не достатньо для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Судом на підставі ст. 52 КАС України, замінено Золочівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Львівській області на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян).

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

05.10.2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Золочівського об'єднаного управління пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви, протоколом Золочівського об'єднаного управління ПФУ від 11.10.2018 р.№60 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, оскільки заявником не подано підтверджуючих документів , за період роботи в машиністкою Золочівського РВ ЛКСМ У з 01.07.1979 р по 30.03.1980 р та період роботи машиністкою Золочівського межколгоспного управління капітального будівництва з 01.04.1980 по 02.06.1980, тому вказані періоди не можуть враховуватися при призначенні пенсії. Згідно поданих документів та відомостей з системи персоніфікованого обліку з позиції відповідача підтверджується лише 24 роки 7 місяці 2 днів страхового стажу, чого не достатньо для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням управління пенсійного фонду звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Стаття 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнає за громадянами України право на отримання пенсії за віком.

Згідно ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Судом із долучених до матеріалів справи копії трудової книжки серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 працювала у такий період:

-з 01.07.1979 р. по 30.03.1980 р. позивач працювала на посаді машиністки Золочівського РВ ЛКСМ "Більшовик";

-з 01.04.1980 р. по 02.06.1980 р. працювала на посаді Золочівського межколгоспного управління капітального будівництва;

-з 25.08.1980 р. по 12.01.1981 р. працювала на Золочівському цукровому заводі;

-з 22.01.1981 р. по 04.06.1981 р. - працювала в Комбінаті комунальних підприємств;

-з 26.08.1981 р. по 19.02.1990 р. працювала в Золочівському відділі статистики;

-з 21.02.1990 р. по 30.06.1994 р. - працювала на посаді монтажник-радіооператор МВП "Ремезівка";

-з 02.08.2002 р. по 27.07.2003 р. - виплата допомоги по безробіттю;

-з 12.08.2003 р. по 07.02.2004 р. виплата допомоги по безробіттю.

Згідно довідки про наявний страховий стаж, до страхового стажу зараховано також навчання за фахом, догляд за дитиною до 3 років та догляд за пенсіонером.

Тобто загальний стаж роботи позивача складає 25 років 4 місяці.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач народилась 25 березня 1960 року, що підтверджується копією її паспорта, відтак з урахуванням приписів ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» досягла пенсійного віку.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, основною умовою для призначення позивачу пенсії за віком з урахуванням її стажу роботи є її трудова книжка з відповідними записами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.11.2018 р. у справі №235/4176/17 (провадження № К/9901/34602/18), від 22.11.2018 р. у справі № 497/118/15-а (провадження № К/9901/4808/18), від 28.02.2018 р. у справі №428/7863/17 (провадження № К/9901/4552/17).

Пунктом 7 Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Судом, на підставі записів трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що вона працювала машиністкою Золочівського РВ ЛКСМ У з 01.07.1979 р по 30.03.1980 р машиністкою Золочівського межколгоспного управління капітального будівництва з 01.04.1980 по 02.06.1980, запис здійснено в трудовій книжці на підставі заяви, про що свідчить відповідна печатка навпроти кожного з цих записів.

Листом від 13.09.2018 року №1672/у-2 державний архів Львівської області Львівської обласної державної адміністрації повідомлено позивача, що відомості нарахування заробітної плати працівникам Золочівського РК ЛКСМУ за 1979-1980 рр. не значяться. Розпорядження про прийняття і звільнення ОСОБА_1 відсутні.

Довідкою від 01.10.2018 р №П-541 архівний відділ Золочівської районної державної адміністрації Львівської області повідомив відповідача про те, що документи Золочівського РК ЛКСМУ на зберігання до архівного відділу стосовно ОСОБА_1 не передавались та документи міжколгоспного управління капітального будівництва на зберігання до архівного відділу теж не передавались.

Відтак, відповідач не зарахував стаж роботи з 01.07.1979 по 30.03.1980 у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів та неправильних записів у трудовій книжці.

Суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 ), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412), (надалі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я по батькові, дата народження освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться.

Відповідно до п.2.3 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення, повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктами 2.25 та 2.26 Інструкції №162 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений за згодою сторін", п.1 ст.29 КЗпП РСФСР".

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412, не застосовується.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за №58 (далі-Інструкції №58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не зарахував стаж роботи з 01.07.1979 по 30.03.1980 у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів та неправильних записів у трудовій книжці.

Суд критично оцінює такі твердження пенсійного органу, як підставу для відмову у призначенні позивачу пенсії, оскільки, по-перше, вказана обставина не була зазначена у спірному рішенні, а по-друге, Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 не передбачає наслідків для особи щодо якої вона складена, порушення порядку ведення трудової книжки.

Крім того, відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб'єкта господарювання.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Відтак суд вважає, що позовні вимоги про визнання відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) від 11.10.2018 р оформленої протоколом №60 та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи з 01.07.1979 р по 30.03.1980 р до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком підлягають до задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 25.03.2018 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1.7 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно з п.1.8 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Відповідно до п.1.8 Порядку №22-1 особам, які одержують пенсію, призначену органами Пенсійного фонду за іншими законами, або допомогу, призначену органами соціального захисту населення, пенсія призначається з дати виникнення права на неї з урахуванням пункту 1.7 цього розділу.

Отже, за наявності законодавчо визначених підстав, особі призначається пенсія з дати подання відповідної заяви про її призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату прийняття відповідачем рішення про відмову у призначення позивачу пенсії ОСОБА_1 виповнилось 58 років та вона має необхідний стаж роботи відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При прийнятті протоколу №60 про відмову у призначенні пенсії відповідачем не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком.

Тобто, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) розглянув заяву позивача по суті та за її розглядом прийняв рішення про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 з підстав, які визнані судом необґрунтованими та такими, що не можуть бути застосовані у даних правовідносинах, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази та норми чинного законодавства.

Отже, в даному випадку, за встановлених судом обставин, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) розглянуло заяву позивача по суті та прийняло рішення по суті заяви ОСОБА_1, відповідні повноваження відповідача щодо призначення пенсії в даних спірних правовідносинах не є дискреційними повноваженнями.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 25.03.2018 року також підлягають задоволенню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд вважає, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність прийнятого ним рішення, що оскаржується позивачем.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян).

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі - 704,80 грн. за подання вказаного позову до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 19, 20, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати протокол Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) №60 від 11.10.2018 р про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) зарахувати трудовий стаж роботи ОСОБА_1 за період з 01.07.1979 р по 30.03.1980 р на посаді машиністки Золочівського РВ ЛКСМ.

4. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (в особі Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян) призначити пенсію за віком ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 25.03.2018 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1; ІНФОРМАЦІЯ_2.) 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.