Справа № 640/19678/18
Суддя: Губська Олена Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Губської О.А. (суддя-доповідач), Парінова А.Б., Беспалова О.О., розглянувши клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності,-

ВСТАНОВИВ

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом було подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі, мотивоване тим, що розмір судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року перевищує 5 відсотків його річного доходу позивача. При цьому апелянт зазначає, що у 2017 році у нього був відсутній дохід, на підтвердження чого надає копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік громадянина України ОСОБА_3 від 26.04.2018. Також позивач вказує, що у період з 01.01.2018 по 11.12.2018 у нього також відсутній будь-які доходи, що також буде в подальшому відображено у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік громадянина України ОСОБА_3.

Надаючи оцінку доводам, викладеним у вказаному клопотанні, суд виходить з наступного.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981№ R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні по «Справа «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland)» від 19.06.2001 року окремо наголосив, що «характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено. І в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду».

Разом з тим, слід зазначити, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов'язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом.

Проте Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини «Справа Ейрі» від 09.10.1979).

Конституційний Суд України у рішенні «У справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв'язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» №12-рп/2013 від 28.11.2013, вказав - гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Таким чином, «право на суд» не є абсолютним. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у редакції на час подання скарги, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

За правилами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" в редакції на час подання апеляційної скарги, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, суд вправі звільнити особу від сплати судового збору з урахуванням її майнового стану лише у випадках, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Як доказ майнового стану позивача, до апеляційної скарги ним було долучено копію податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік громадянина України ОСОБА_3 від 26.04.2018.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що дані докази є неналежними для задоволення клопотання позивача, оскільки надана копія податкової декларації не може бути доказом того, що майновий стан заявника перешкоджає сплаті ним судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі, оскільки останні відомості стосовно доходу ОСОБА_3 стосуються 2017 року.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду від 14.05.2018 по справі № справа №814/2563/17 (адміністративне провадження №К/9901/47776/18).

Будь-яких документів, які б свідчили про незадовільний майновий стан позивача станом на час звернення до суду з апеляційною скаргою та за попередній календарний рік ним не надано.

Такими доказами можуть слугувати: довідка Пенсійного фонду України про розмір пенсії та довідка податкового органу про відсутність інших доходів.

Аналогічна позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 13 лютого 2018 року у справі № 800/533/17.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що майновий/фінансовий стан останнього перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі, клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі задоволенню не підлягає. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Керуючись ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов