Справа № 160/7721/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Справа № 160/7721/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі судового засідання Конєвої С.О. Зіненко А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000261/04-36-40-03/НОМЕР_1 від 13.09.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2018р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та просить визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про застосування фінансових санкцій від 13.09.2018р. №000261/04-36-40-03/НОМЕР_1 стосовно позивача у розмірі 6800 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі матеріалів правоохоронних органів (протоколу про адміністративне правопорушення від 12.06.2018р. серії ГР №380147) відповідачем за оспорюваним рішенням до позивача були застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за реалізацію тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років. Позивач не погоджується із наведеним вище рішенням про застосування до неї штрафу, вважає, що під час його прийняття працівниками Департаменту були допущені порушення законодавства, так як вищенаведений протокол про адміністративне правопорушення так і не був вручений позивачеві, що позбавило його права на оскарження даного протоколу. Також позивач вказує і на те, що змістом вказаного оспорюваного рішення не підтверджено будь-які відомості про те, хто саме був покупцем тютюнових виробів, відсутні будь-які пояснення неповнолітньої особи, яка здійснила купівлю тютюнових виробів, відсутній протокол огляду особистих речей особи, яка не досягла повноліття, про те, що у неї були виявлені тютюнові вироби придбані саме у позивача. За викладеного, позивач вважає, що в порушення норм чинного законодавства України відповідач прийняв оспорюване рішення виключно за наявності матеріалів правоохоронних органів щодо продажу магазину тютюнових виробів неповнолітній особі, зі змісту якого не вбачається встановлення факту недотримання саме позивачем як суб'єктом господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Ухвалою суду від 05.11.2018р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та зобов'язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, а також зобов'язано надати копії матеріалів правоохоронних органів, які були підставою для прийняття оспорюваного рішення згідно до вимог ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду від 05.11.2018р. відповідачем 20.11.2018р. було надано відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити повністю посилаючись на те, що на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшли матеріали адміністративного правопорушення Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за ч.2 ст. 156 КУпАП щодо реалізації тютюнового виробу особі, яка не досягла 18 років, вчиненого гр. ОСОБА_4 08.06.2018р. в магазині за адресою: м. Дніпро, просп. Свободи, 46. Згідно пояснень ОСОБА_4 саме вона здійснила реалізацію тютюнового виробу неповнолітній особі у приміщенні вказаного магазину, також до матеріалів було додано пояснення неповнолітнього та протокол про адміністративне правопорушення від 08.06.2018р. серія ГР 380140, а за даними бази даних виданих ліцензій за зазначеною адресою здійснює роздрібну торгівлю тютюновими виробами саме позивач. На підставі вказаних матеріалів правоохоронних органів відповідачем було прийнято оспорюване рішення про застосування фінансових санкцій до позивача за продаж тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років у розмірі 6800 грн. Окрім того, відповідач вказує і на те, що податковий орган не відповідає за правильність та процедуру складання протоколу органами поліції, а тому вважає, що всі твердження позивача щодо того, що працівники поліції не проводили огляд речей неповнолітнього є неправомірними. ГУ ДФС у Дніпропетровській області у відповідності до абз. 3 п.5 Порядку №790 має право накладати стягнення на суб'єкта господарювання на підставі, зокрема, матеріалів правоохоронних органів. Відповідач також посилається і на те, що факт продажу тютюнових виробів підтверджується поясненнями гр. ОСОБА_4, котру позивач використовує як найманого працівника, яка виконує функцію продавця у магазині позивача та фактично визнала свою провину згідно її підпису у протоколі та підтверджується постановою адміністративної комісії виконкому Дніпровської міської ради від 11.07.2018р. №1553 відповідно до якої гр. ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, а той факт, що продавець не міг передбачити скільки років покупцю, не звільняє від відповідальності, оскільки за ч.4 ст.15-3 Закону №481 продавця наділено правом отримати у покупця, який купує тютюнові вироби, документи, що підтверджують вік такого покупця. Відповідач зазначає, що межі компетенції податкового органу полягають виключно у застосуванні фінансових санкцій, а не у встановленні правопорушення, покладеного в основу цього застосування.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_5 в судові засідання, призначені на 21.11.2018р. та 10.12.2018р., не з'явилася без поважної причини, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином 14.11.2018р., 21.11.2018р. та 23.11.2018р. відповідно, що підтверджується змістом телефонограм, електронним повідомленням на адресу вказаного вище представника та довідкою секретаря судового засідання, складеною у відповідності до вимог ст.129 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.28, 59-61).

При цьому, представником позивача - адвокатом ОСОБА_5 двічі (21.11.2018р. та 10.12.2018р.) засобами електронного зв'язку були надіслані на адресу суду у день проведення судових засідань клопотання про відкладення розгляду даної справи з підстав знаходження даного представника у інших судових засіданнях на підтвердження чого були надані роздруківки із Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали суду у справах №160/7954/18 та №912/2967/18, проте будь-яких доказів того, що саме адвокат ОСОБА_5 була представником сторін, які є учасниками наведених справ, адміністративному суду надано не було у зв'язку з чим судом визнана неявка вищенаведеного представника позивача неповажною, а у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи було відмовлено з підстав їх необґрунтованості та невмотивованості (а.с.44-53, 64-66).

Представником відповідача 10.12.2018р. до канцелярії суду була подана заява про здійснення розгляду даної справи без участі представника відповідача у письмовому провадженні (а.с.62).

У відповідності до вимог ч.3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За приписами п.2 ч.3 ст. 205 наведеного Кодексу, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасник справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні - ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, належне повідомлення позивача та його представника про дату, час та місце судового розгляду даної справи, повторну неявку позивача та його представника у судові засідання 21.11.2018р. та 10.12.2018р., подану відповідачем заяву про розгляд даної справи без участі представника відповідача у письмовому провадженні, строки розгляду справи, встановлені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача, його представника та відповідача у письмовому провадженні згідно до вимог ст. 205 наведеного вище Кодексу.

Із наданих учасниками справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, здійснює свою підприємницьку діяльність за таким видами діяльності, а саме: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, місце здійснення діяльності: АДРЕСА_1 - магазин, що підтверджується копією виписки з ЄДРПОУ від 29.03.2017р. та копією відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.8,11).

08.06.2018р. посадовими особами Новокодацького ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області близько 19:20 години було зафіксовано факт продажу продавцем ОСОБА_4 у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 тютюнового виробу «Malboro» за ціною 35 грн. неповнолітній особі - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 про що був складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення, копія якого наявна у даній справі (а.с.35).

Також вказаний факт продажу тютюнових виробів неповнолітній особі вказаним продавцем ОСОБА_4 у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» 08.06.2018р. підтверджується і копіями пояснень самого продавця ОСОБА_4, копіями пояснень неповнолітньої особи ОСОБА_6 від 08.06.2018р. та копією свідоцтва про народження неповнолітньої особи (а.с.36-41).

11.07.2018р. адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 08.06.2018р. відносно ОСОБА_4, яка працює продавцем магазину ПП «Саркісян» та за наданими документами було встановлено факт продажу ОСОБА_4 08.06.2018р. близько 19-20 год. за адресою: м. Дніпро, проспект Свободи, 46 неповнолітньому ОСОБА_6 03.03.2002р.н. тютюнової продукції, а саме: цигарки «Malboro» за ціною 35 грн., за результатами якої було прийнято постанову за №1553 про притягнення гр. ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., що підтверджується копією відповідної постанови (а.с.14).

У подальшому, вищенаведені матеріали правоохоронних органів направлені до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на підставі яких останнім 13.09.2018р. було прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000261/04-36-40-03/НОМЕР_1 за яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 був застосований штраф за реалізацію тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років - у розмірі 6800 грн., що підтверджується відповідною копією рішення (а.с.12, 32-33).

Позивач не погоджується із вказаним рішенням, просить його визнати протиправним та скасувати посилаючись на те, що вказане рішення прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки протокол про адміністративне правопорушення позивачеві вручений не був, що позбавило права позивача на його оскарження, окрім того, зі змісту оспорюваного рішення не вбачається встановлення факту недотримання саме позивачем як суб'єктом господарювання вимог законодавства та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини та відповідальність суб'єктів господарювання у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, порядок їх оптової та роздрібної торгівлі врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР).

Так, у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Згідно до ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим і плодовим, сиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 ст.17 вказаного вище Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, а саме:

- порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються, зокрема, органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на

право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України - ч.4 ст.17 Закону №481/95-ВР.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 червня 2003 року №790 затверджено Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Порядок №790), який визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 цього Закону та пунктом 3 якого передбачено, що до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Відповідно до п. 5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, законом запроваджено в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Ця вимога спонукає суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію.

Разом з тим, матеріалами правоохоронних органів 08.06.2018р. зафіксовано факт продажу о 19:20 годині 08.06.2018р. неповнолітній особі - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 тютюнового виробу «Malboro» за ціною 35 грн. продавцем ОСОБА_4, яка знаходилася на своєму робочому місці в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення, копією постанови про накладення штрафу на гр. ОСОБА_4, у сумі 1700 грн. (а.с. 34-35).

Також вказаний факт продажу тютюнових виробів неповнолітній особі вказаним продавцем ОСОБА_4 у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» 08.06.2018р. підтверджується і копіями пояснень самого продавця ОСОБА_4, копіями пояснень неповнолітньої особи ОСОБА_6 від 08.06.2018р. та копією свідоцтва про народження неповнолітньої особи (а.с.36-41).

Вищенаведені факти продажу тютюнових виробів неповнолітній особі 08.06.2018р. о 19.20 годині визнані продавцем магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3» гр. ОСОБА_4, що підтверджено її письмовими поясненнями та не спростовано позивачем жодними доказами у відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, з аналізу наведених норм чинного законодавства та досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що позивачем як суб'єктом господарювання, яка здійснює свою господарську діяльність з продажу продуктів харчування напоїв та тютюнових виробів у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» за адресою: м. Дніпро, проспект Свободи, 46 (згідно копії ліцензії на право торгівлі тютюновими виробами), не дотримано відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію, а відповідно, продаж тютюнових виробів» неповнолітній особі - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 призвело до порушення позивачем як суб'єктом господарювання заборон щодо продажу неповнолітнім особам тютюнових виробів, встановлених ст.15-3, ст.17 Закону №481/95-ВР за що передбачена відповідальність саме яка покладається законом на суб'єктів господарювання.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 ст.77 вказаного Кодексу, на позивача покладено обов'язок довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Однак, ні позивачем, ні його представником у ході судового розгляду даної справи не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про протиправність оспорюваного рішення з урахуванням встановлених судом обставин щодо виявленого факту продажу у її магазині тютюнових виробів неповнолітній особі, який визнаний продавцем магазину ОСОБА_4 та аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, які регулюють спірні відносини.

Є безпідставними та необґрунтованими доводи позивача про те, що їй не було вручено протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронними органами, оспорювана постанова не містить встановлення факту недотримання саме позивачем як суб'єктом господарювання вимог законодавчих актів, з огляду на те, що до повноважень ГУ ДФС у Дніпропетровській області не належить вручення протоколу про адміністративне правопорушення суб'єктам господарювання, а відповідно у цій частині відповідачем не було порушено жодних норм чинного законодавства, оскільки згідно до п. 5 Порядку №790 рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єктів господарювання приймається на підставі матеріалів правоохоронних органів та на податковий орган не покладено обов'язку щодо перевірки процедури їх складання та вручення правоохоронними органами.

Окрім того, слід зазначити, що факт не вручення позивачеві протоколу про адміністративне правопорушення правоохоронними органами не спростовує факту виявленого порушення норм чинного законодавства щодо продажу позивачем як суб'єктом господарювання у його магазині тютюнових виробів неповнолітній особі 08.06.2018р. та не може бути підставою для звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності за порушення вимог ч.2 ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР.

В той же час, представником відповідача у ході судового розгляду справи було надано достатньо доказів на наведено підстав, які свідчать про обґрунтованість прийняття оспорюваного рішення з урахуванням вимог ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що при прийнятті вищевказаного рішення відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому підстави для визнання протиправним вказаного вище оспорюваного рішення у адміністративного суду відсутні.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб'єкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 194, 205, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №000261/04-36-40-03/НОМЕР_1 від 13.09.2018р.- відмовити повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва