Справа № 826/10603/17
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ №826/10603/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-промислова група "Югенергопромтранс" та Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-промислова група "Югенергопромтранс", ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Заступник керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-промислова група "Югенергопромтранс", ОСОБА_2, в якому (з урахуванням заяви про уточнення додаткових підстав подачі позову) просив визнати протиправною бездіяльність Державної архітектурно-будівельної інспекції; зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України анулювати дозвіл ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтрнас» від 06.10.2016 №14 на початок виконання будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням товариством з обмеженою відповідальністю "Енерго-промислова група "Югенергопромтранс" та Державною архітектурно-будівельною інспекцією України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області подано апеляційні скарги з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, в яких учасники справи просять скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що чинним законодавством встановлено, що чинним законодавством встановлено, що підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт у відповідності до положень п. 30 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 є : неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу, невідповідність поданих документів вимогам законодавства, виявлення недостовірних відомостей у поданих документах, а суд першої інстанції підстав для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт не зазначив. Також зазначено, що відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвіл на виконання будівельних робіт може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: 1) подання замовником заяви про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт; 2) наявності відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об'єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю; 4) скасування містобудівних умов та обмежень; 5) систематичного (два і більше разів підряд) перешкоджання проведенню перевірки посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю, а відтак, підстав для анулювання дозволу на виконання будівельних у Державної архітектурно-будівельної інспекції не було.

Також, в апеляційній скарзі Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зазначено, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не досліджено відсутність у Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, що діє в інтересах держави в особі Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області адміністративної процесуальної дієздатності на звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

29.11.2018 від Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області до суду надійшли відзиви на апеляційні скарги, у яких Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційні скарги без задоволення.

10.12.2018 від керівника Бориспільської місцевої прокуратури до суду надійшов відзив на апеляційні скарги, у якому такий просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційні скарги без задоволення, оскільки суд першої інстанції у повній мірі дослідив та з'ясував обставини справи та надав їм належну правову оцінку відповідно до вимог законодавства.

12.12.2018 від третьої особи до суду надійшли відзиви на апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-промислова група "Югенергопромтранс" та Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, у яких ОСОБА_2 просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційні скарги без задоволення.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзивів на них, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області 17.12.2015 прийнято рішення №266-03-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду по вул. Г.Дніпра, 38-а/1 ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтрнас» передано із земель комунальної власності в оренду ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтрнас» земельну ділянку для розміщення, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об'єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 1,1293 га, яка розташована в межах АДРЕСА_1, код КВЦПЗ- 14.01.

На підставі вищезазначеного рішення 28.12.2015 між Переяслав-Хмельницькою міською радою (Орендодавець) та ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтрнас» (Орендарем) укладено договір оренди землі відповідно до якого останньому передано у строкове платне користування земельну ділянку, яка розташована в межах АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для розміщення, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об'єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій та кадастровим номером НОМЕР_2.

Вищезазначений договір оренди землі зареєстрований у виконавчому комітеті Переяслав-Хмельницької міської ради, про що у книзі записів реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 28.12.2015 р. за №1064.

Керівником відділу містобудування, архітектури та використання земель виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради, головним архітектором міста Переяслав-Хмельницького 24.02.2016 р. видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №23-06-173.

Вказані містобудівні умови та обмеження видано ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтрнас» на будівництво електростанції на біомасі встановленою потужністю 5000 кВт. по АДРЕСА_1 на підставі Генерального плану м. Переяслава-Хмельницького та на земельну ділянку з цільовим призначенням - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об'єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код КВЦПЗ-14.01).

Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області 28.04.2016 прийнято рішення «Про не надання згоди на будівництво електростанції на біомасі в АДРЕСА_1» (надалі - Рішення від 28.04.2016 ).

У відповідності до п. 2 Рішення від 28.04.2016 вирішено повідомити про рішення міської ради Державну архітектурно-будівельну інспекцію України та просити Держархбудінспекцію анулювати дозвіл ТОВ «Енергопромислова група «Югенергопромтрнас» на початок виконання будівельних робіт на земельній ділянці у АДРЕСА_1 кадастровим номером НОМЕР_2.

Листами від 06.05.2016 р. №07-17-994, від 10.05.2016 №07-17-1016 Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області повідомила Державну архітектурно-будівельну інспекцію України про прийняття рішення «Про не надання згоди на будівництво електростанції на біомасі в АДРЕСА_1» від 28.04.2016.

Крім того, Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області 30.06.2016 прийнято рішення «Про заборону будівництва ТЕЦ» (надалі - Рішення від 30.06.2016).

У відповідності до п. 1, п. 2 Рішення від 30.06.2016 вирішено заборонити будівництво електростанції на біомасі встановленої потужності 5000 кВт в АДРЕСА_1. Скасувати містобудівні умови та обмеження земельної ділянки за адресою: Переяславі-Хмельницькому по АДРЕСА_2 №23-06-173 від 24.02.2016 виданні відділом архітектури, містобудування та використання земель виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради ТОВ «Енергопромислова група «Югенергопромтрнас».

Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 06.10.2016 надано дозвіл №ІУ 14 на будівельні роботи ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» на будівництво електростанції на біомасі встановленою потужністю 5000 мВт в АДРЕСА_1

Заступник керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області вважаючи, що спірне рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що позов подано особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність на звернення до суду з даним позовом.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 5 КАС передбачено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до частини другої статті 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Аналогічна позиція зазначена Верховних Судом у постанові від 25 вересня 2018 року у справі №822/238/15.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 53 КАС, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону «Про прокуратуру» № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За положеннями частин першої, другої цієї статті прокурор вправі представляти інтереси громадянина в суді, представництво якого полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Із наведених нормативних положень можна дійти висновку, що прокурор як посадова особа державного правоохоронного органу з метою реалізації встановлених для цього органу конституційних функцій вправі звертатися до адміністративного суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів громадянина чи держави, але не на загальних підставах, право на звернення за судовим захистом яких гарантовано кожному (стаття 55 Конституції України), а тільки тоді, коли для цього були виняткові умови, і на підставі визначеного законом порядку такого звернення.

Основний Закон та ординарні закони не дають переліку випадків, за яких прокурор здійснює представництво в суді, однак встановлюють оцінні критерії, орієнтири й умови, коли таке представництво є можливим. Здійснювати захист інтересів держави в адміністративному суді прокурор може винятково за умови, коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Існування інтересу і необхідність його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об'єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки означенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов'язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього, або ж звертається в інтересах громадян, які за віком, станом здоров'я чи соціально-правовим статусом самі не спроможні захистити свої права. Знову ж таки, таке обґрунтування повинно основуватися на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб'єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен зазначити, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Таку думку було висловлено Верховним Судом у складі колегія Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 листопада 2018 року у справі №826/3492/18.

Процесуальні і матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва у суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбувалося з порушенням встановленого законом порядку.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) Конституційний Суд України в Рішенні від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 з'ясовуючи поняття «інтереси держави» зазначив, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону № 1697-VII.

Відтак, Суд вважає, що "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Наведена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17.

Як убачається з матеріалів справи, зі змісту позовної заяви, аргументації про протиправність дій відповідача, означеного предмету спору, описаного характеру спірних правовідносин, прокурор в основному сфокусував увагу на порушеннях вимог законодавства у сфері містобудування, які допустив відповідач. Але поряд з тим, не навів суджень і аргументів, які б опиралися на об'єктивні дані й ілюстрували, що дії відповідача порушують чи зачіпають інтереси держави або конкретної особи (громадянина України, іноземця або особи без громадянства), а орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження із захисту інтересів держави чи територіальної громади, не здійснюють або неналежним чином здійснюють свої повноваження, що спонукало б прокурора виступити на захист інтересів держави шляхом звернення з позовом до адміністративного суду.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

(2) у разі відсутності такого органу.

Аналогічна позиція зазначена Верховних Судом у постанові від 25 вересня 2018 року у справі №822/238/15.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що Переяслав-Хмельницька міська рада в особі уповноважених представників Степаненко Анни Сергіївни та (довіреність від 05.12.2018 №07-19-329, а.с.111 т. 2) та Медведенко Наталії Іванівни (довіреність від 05.12.2018 №07-19-330, а.с.112 т. 2) приймала участь у судових засіданнях суду першої інстанції (у судовому засіданні 07.02.2018 (а.с.114-116 т. 2), 12.03.2018 (а.с.129-130 т. 2), Медведенко Наталія Іванівна як представник Переяслав-Хмельницької міської ради була присутня у судових засіданнях суду першої інстанції 20.03.2018 (а.с.139 т. 2), 14.05.2018 (а.с.167 т. 4), 18.06.2018 (а.с.2-4 т. 5), 11.09.2018 (а.с.42 т. 5), знайомилася з матеріалами справи (а.с.131 т. 2), також, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19.12.2018 активно підтримувала позицію позивача щодо необґрунтованості апеляційних скарг, приймала участь у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, разом з тим, не надала жодних пояснень щодо того, що стало перешкодою для звернення з позовом про скасування/анулювання дозволу ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтрнас» від 06.10.2016 №14 на початок виконання будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 саме Переяслав-Хмельницькій міській раді.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Згідно ч. 4 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Отже, в аспекті фактичних обставин цієї справи, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, беручи до уваги спеціальне нормативне регулювання здійснення представництва прокурором у суді, можна підсумувати, що Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області не була позбавлена можливості та права звертатися з позовом про скасування/анулювання дозволу ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтрнас» від 06.10.2016 №14 на початок виконання будівельних робіт на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, в інтересах територіальної громади.

Прокурором у даній справі жодним чином не доведено та не обґрунтовано, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, зокрема, щодо доведеності не здійснення або неналежним чином здійснення своїх повноважень Переяслав-Хмельницькою міською радою Київської області.

Щодо доводів прокурора про те, що Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області надсилала листи до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, які фактично залишалися без відповіді, то колегія суддів зазначає, що таке не свідчить про бездіяльність органу місцевого самоврядування, а лише підтверджує активну позицію такого органу з приводу захисту прав територіальної громади, а відтак, Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області в даному випадку бездіяльності не допускала.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо того, що прокуратура зверталася до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області в інтересах громадян, жителів Переяслав-Хмельницька, права яких могли бути порушені, з вимогами звернутися до суду, а Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області на виконання таких вимог не вчинила жодних дій, що в своє чергу могло б свідчити про бездіяльність останньої, однак, ні в суді першої ні в суді апеляційної інстанції таких доказів не надано.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що умови, за яких прокурор може представляти інтереси держави в суді (якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу) Заступником керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області не дотримано.

Отже, доводи апеляційних скарг відповідача та третьої особи в цій частині спростовують висновки суду першої інстанції та є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

У відповідності до ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції слід скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-промислова група "Югенергопромтранс" та Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року скасувати.

Адміністративний позов Заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Енерго-промислова група "Югенергопромтранс", ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування рішення залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко