Справа № 0940/2190/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2018 р. справа № 0940/2190/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про зобов'язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

16.11.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача виплатити позивачу різницю та здійснювати виплату пенсії відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 та ч. 1 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме з врахуванням, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, всупереч вимогам законодавства України безпідставно відмовив позивачу у перерахуванні позивачу пенсії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 28.11.2018, відповідно до якого Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області заперечило щодо заявлених позовних вимог (а.с. 22-23). Просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що зміни в ст. 53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 внесені не були. Окрім того, згідно діючої ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 за №796-XII (далі також - Закон №796-XII), особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Відповідно ж до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 за №112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення», внесено зміни в п. 13 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 за №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі також - Порядок №1210) та встановлено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 170,82 грн. для осіб, що належать до 2 категорії.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази і відзив, встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 27.10.2010 отримала пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2, видане Пенсійним фондом України з терміном дії: довічно та із зазначенням про належність ОСОБА_1 пенсії за віком (а.с. 13).

Позивач має статус громадянина (громадянки), евакуйованого (ої) у 1986 році із зони відчуження (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3, видане 05.02.1993 Івано-Франківською обласною державною адміністрацією.

10.09.2018 позивач звернулася до Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області із проханням ввести в дію ст. 53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018, зробивши перерахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно положень Закону №796-XII (а.с. 14).

Відповідач листом від 24.09.20108 за №320/К-15 повідомив позивача про розмір її пенсії, зокрема зазначив, що ОСОБА_1 згідно положень постанови КМУ від 25.03.2014 за №112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» встановлено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 170,82 грн., як особі, що належить до категорії 2 (а.с. 15).

08.10.2018 позивач звернулася повторно до Надвірнянського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області з проханням надати відповідь по суті на заяву позивача від 10.09.2018 стосовно введення в дію в дію ст. 53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 (а.с. 16).

Відповідач листом від 22.10.2018 за №359/К-15 надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що згідно рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018, стаття 53 (крім її назви) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 за №796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 за №76-VIII втратила чинність та не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним судом України цього рішення. Застосуванню підлягає ст. 53 Закону №796-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 за №76-VIII, а саме: «Стаття 53. Виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу». При цьому, зміни до статті 53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» законодавчо внесені так і не були. Окрім того, представник відповідача відмітив, що згідно діючої ст. 51 Закону №796-XII, особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно Порядку №1210, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, що належать до 2 категорії, встановлено в сумі 170,82 грн. (а.с. 17-18).

Вважаючи таку відповідь відповідача протиправною та необгрунтованою, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов'язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Цим Законом держава визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ст. 4 цього Закону, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв'язання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв'язання пов'язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Приписами статті 49 Закону №796-XII встановлено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Особливості виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника регулює ст. 53 Закону №796-XII, однак дану статтю, крім її назви, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) згідно з рішенням Конституційного Суду №6-р/2018 від 17.07.2018.

Так, Конституційний Суд України у вказаному рішенні від 17.07.2018 вирішив, що «стаття 53 (крім її назви) Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 за №796-XII у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 за №76-VIII втратила чинність та не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягає стаття 53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 за №796-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 за №76-VIII, а саме:

«Стаття 53. Виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу».

Стаття 51 Закону №796-XII (чинній на даний момент) передбачає, що особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Суд звертає увагу, що дана стаття є не скасованою рішенням Конституційного Суду №6-р/2018 від 17.07.2018, даним рішенням скасована стаття 53 даного Закону (крім назви статті), а тому орган Пенсійного фонду України при призначенні щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю повинен керуватись даною редакцією статті51 Закону №796-XII.

Таким чином, посилання позивача на ст. 51 Закону №796-XII, в редакції, згідно якої особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, є необґрунтовані.

Суд зазначає, що на виконання вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 за №1210, відповідно до якої і визначається розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю позивача.

Так, вказаною постановою, а саме п. 13 визначено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, що належать до категорії 2 виплачується у розмірі 170,82 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком в розмірі 2 010,61 грн., яка складається із:

- 752,75 грн. - основний розмір пенсії за віком (осучаснена заробітна плата 2 696,40 грн. помножена на коефіцієнт страхового стажу 0,27917);

- 699,25 грн. - доплата до прожиткового мінімуму 1 452,00 грн.;

- 52,69 грн. - доплата за понаднормативний стаж 7 років (основний розмір пенсії 752,75 грн. помножений на 7%);

- 170,82 грн. - додаткова пенсія потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 категорії;

- 335,10 грн. - підвищення за проживання в гірському населеному пункті.

Таким чином, позивачу на виконання вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідачем правомірно виплачується додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у сумі 170,82 грн., розмір якої встановлений Постановою КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 за №1210.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 даної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що відповідач діяв правомірно, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 78501, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (м-н. Шевченка, 3, м. Надвірна, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78405, ) про зобов'язання до вчинення дій, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.