Справа № 0940/1900/18
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" грудня 2018 р. справа № 0940/1900/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, компанія NIBULON S.A., про визнання протиправними дій, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ" 16.10.2018 звернулося до суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій службової особи відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, старшого державного виконавця Сіренка Сергія Володимировича, в межах виконавчого провадження №55583162 у відношенні до ТОВ "Агро-МВ" щодо направлення запиту державного виконавця №55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.10.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вказаною ухвалою встановлено, що оскільки позивач не є учасником виконавчого провадження №55583162, або особою, яка залучається до проведення виконавчих дій, положення статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України на вказаний спір не поширюються.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.11.2018 до участі в справі залучено компанію "NIBULON S.A" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (а.с.108, 109).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2018 залучено до участі у справі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України як другого відповідача (а.с.112, 113).
Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подали відзиви на позовну заяву 29.10.2018 та 07.12.2018 відповідно, в яких щодо задоволення позову заперечили з підстав викладених у відзивах та просили відмовити у задоволенні позову (а.с. 27-30, 151-154).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, надіслала на адресу суду письмові пояснення, в яких просила в задоволенні позову відмовити (а.с. 117-121).
Розглянувши справу за правилами спрощеного провадження, дослідивши письмові докази якими сторони обґрунтовують свої правові позиції, суд встановив наступне.
Сторонами вказаного провадження є Компанія NIBULON S.A. (стягувач) та публічне акціонерне товариство /ПАТ/ Компанія Райз (боржник), що стверджується постановою державного виконавця ВП №55583162 від 22.01.2018 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 156).
03.09.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 на адресу позивача направлена вимога №55583162/20.1-4/23, якою вимагалось надати відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відомості про належне приватному акціонерному товариству "Компанія "Райз", яке перебуває у товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-МВ" майно, та майно чи кошти, які ТОВ "Агро-МВ" повинно передати ПрАТ "Компанія "Райз" та протягом трьох робочих днів з дня отримання запиту подати до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України довідку про стан заборгованості перед ПрАТ "Компанія "Райз", письмові пояснення щодо підстав і строків виникнення заборгованості та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів.
Позивач вважаючи дії державного виконавця протиправними звернувся до суду за захистом своїх прав.
Вирішуючи даний спір суд керувався наступними мотивами та нормами права.
Спірні правовідносини регламентовані нормами Закону України Про виконавче провадження.
Зокрема, приписами частин 1 і 2 статті 14 цього Закону передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 13 вказаного Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
У відповідності до вимог частини 1 статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктами 3, 14, 15 та 20 частини 3 статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:
з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;
викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.
залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;
залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.
Частиною 4 статті 18 вказаного Закону встановлено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Згідно частини 5 статті 18 наведеного Закону під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
Відповідно до пункту 9 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.
Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.
Таким чином, вимога державного виконавця не є виконавчою дією, не стосується вжиття заходів примусового виконання рішення, а тому відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказану вимогу, діяв з метою розшуку майна боржника на виконання вимог статті 18 Закону України Про виконавче провадження.
Частиною 1 статті 53 цього Закону передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.
Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.
Отже, державний виконавець вправі звертатися до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на відповідний запит отримати у таких осіб необхідні відомості про майно боржника.
Водночас, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України не встановлено жодних обмежень стосовно часових періодів (строків, термінів), за які може бути витребувана відповідна інформація.
При цьому, суд зазначає, що незважаючи на те, що позивач не учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.
Посилання позивача на те, що відповідач не мав права витребовувати від нього інформацію щодо дебіторської заборгованості перед ПАТ Компанія Райз, суд вважає безпідставним, оскільки норми пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження надають державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень.
Інші доводи позивача не спростовують встановленої правомірності дій державного виконавця щодо направлення запиту та не є підставою для визнання цих дій протиправною.
За таких обставин судом не встановлено протиправності в діях державного виконавця щодо надіслання вимоги №55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому позов не підлягає до задоволення.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову розподілу судових витрат не передбачено.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.