Справа № 440/3593/18
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2018 року м. ПолтаваСправа №440/3593/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шулик Н.І.

та представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мало-Кохнівський карєр" до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та нечинним рішення,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мало-Кохнівський карєр" (надалі - позивач, ТОВ "МКК") звернулось до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області (надалі - відповідач, Міська рада), у якому позивач просив визнати протиправними та нечинними:

з 01.01.18 абзац 2 пункту 1 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30 березня 2018 року "Про скасування рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області" в частині встановлення чинності пункту 9 в додатку "Розмір орендної плати за земельні ділянки в м. Кременчуці" рішення Кременчуцької міської ради від 21 квітня 2011 року "Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року "Про орендну плату за землю в м. Кременчуці";

з 01.01.18 пункт 9 додатку "Розмір річної орендної плати за земельні ділянки в м. Кременчуці" до рішення Кременчуцької міської ради від 21 квітня 2011 року "Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року "Про орендну плату за землю в м. Кременчуці";

з моменту прийняття абзаци 1 і 3 пункту 2 та абзаци 1 і 3 пункту 4 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30 березня 2018 року "Про скасування рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області".

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невідповідність спірного рішення вимогам Податкового кодексу України, наслідком чого є завищення розміру орендної плати за земельні ділянки, надані у користування гірничодобувному підприємству, яким є позивач, для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин.

2. Позиція відповідача.

8.11.18 судом одержано відзив на позов /а.с. 60-63/, у якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначила, що оспорювані рішення ухвалені Міською радою у відповідності до приписів Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та жодним чином не суперечать положенням Податкового кодексу України.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.18 відкрито провадження у цій справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

На виконання вимог частин четвертої-шостої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України Міською радою у друкованому виданні "Вісник Кременчука" за 1.11.18 №44 (1922) опубліковано оголошення про відкриття судом провадження у цій справі /а.с. 78/.

Підготовче засідання 13.11.18 відкладено за клопотанням представника відповідача у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.11.18 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ТОВ "МКК" є юридичною особою, .

Основним видом діяльності позивача за КВЕД-2010 визначено добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю (08.11).

Між ТОВ "МКК" та Міською радою укладено ряд договорів оренди землі, за умовами яких позивач набув у строкове платне користування земельні ділянки комунальної форми власності у м. Кременчуці Полтавської області для експлуатації та обслуговування Мало-Кохнівського родовища гранітів, а також для будівництва, обслуговування та ремонту обєктів транспортної інфраструктури (підїзних залізничних колій) /а.с. 37-52/.

Договорами оренди землі визначено орендну плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки щорічно.

Рішенням ХХІХ сесії Міської ради VII скликання від 30.03.18 "Про скасування рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області", з-поміж іншого, відновлено чинність та викладено у новій редакції пункт 9 додатку "Розмір орендної плати за земельні ділянки в м. Кременчуці" рішення від 21.04.11 "Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року "Про орендну плату за землю в м. Кременчуці", згідно з яким за земельні ділянки, надані для залізниць в межах смуг відведення, для гірничодобувних підприємств для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, орендна плата встановлюється у трикратному розмірі земельного податку, обчисленого відповідно до Податкового кодексу України /а.с. 17, 29/.

Крім того, цим рішенням внесені зміни до рішення Міської ради від 24.11.09 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області" (із внесеними змінами рішеннями від 29.05.12, від 25.12.12, від 29.04.14, від 29.05.14, від 24.11.15, від 2.02.16, від 11.05.17 та від 7.09.17), зокрема, у абзаці підпункту 2.1. "у період з 1.01.16 нормативна грошова оцінка земель, що передаються або перебувають в оренді гірничодобувних підприємств для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, наданих для залізниць в межах смуг відведення, діє у розмірі 27,4% від затвердженої нормативної грошової оцінки земель" після слів "у період до 01.01.2016 року" доповнено словами "до 01.01.2017 року" /а.с. 29-30/.

Окрім того, абзацом третім пункту 4 згаданого вище рішення у зв'язку зі зміною розміру орендної плати за землю зобов'язано гірничодобувні підприємства укласти додаткові угоди до договорів оренди землі та провести перерахунок орендної плати за землю з 1.01.17 /а.с. 30/.

Не погодившись з наведеними вище пунктами рішення Міської ради, позивач оскаржив їх до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

За змістом пункту 35 частини першої статті 26 названого Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Водночас, в силу положень статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 8 Податкового кодексу України передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

У відповідності до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно. За приписами статті 265 названого Кодексу, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

За змістом пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Згідно з пунктом 284.4 статті 284 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 7.12.17 №2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", чинній з 1.01.18) плата за землю за земельні ділянки, надані для залізниць у межах смуг відведення, надані гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, справляється у розмірі 25 відсотків податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 277 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Системно проаналізувавши наведені вище положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з 1 січня 2018 року річний розмір орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, нормативну грошову оцінку яких проведено, надані у користування гірничодобувним підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, має становити 0,75 відсотка від нормативної грошової оцінки такої земельної ділянки.

Натомість, розділом 9 додатку до рішення Міської ради від 21.04.11 у редакції рішення Міської ради від 30.03.18 "Про скасування рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області" встановлено орендну плату за відповідні земельні ділянки у трикратному розмірі земельного податку, обчисленого відповідно до Податкового кодексу України /а.с. 17/.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що рішення Міської ради в цій частині не відповідає вимогам пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України у редакції, чинній з 1.01.18.

Посилання представника відповідача на приписи пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України суд вважає безпідставними з огляду на таке. По перше, при посиланні на дану норму представником відповідача помилково зазначено редакцію, що втратила чинність з 1.01.18 на підставі Закону України від 7.12.17 №2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році". А по друге, спеціальною нормою у спірних відносинах є положення пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України.

Таким чином, зміни, внесені рішенням Міської ради від 30.03.18 до розділу 9 додатку до рішення від 21.04.11, суперечать положенням наведеним вище положенням пункту 284.4 статті 284 Податкового кодексу України у взаємозвязку з приписами пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України.

А відтак, оспорюване рішення в цій частині належить визнати нечинним та скасувати, а позов ТОВ "МКК" - задовольнити.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

На цій підставі суд погоджується з доводами позивача про те, що рішення Міської ради від 30.03.18, з огляду на дату його ухвалення, може бути застосоване до правовідносин, що матимуть місце з 1 січня 2019 року.

До того ж, суд зауважує, що у будь-якому видатку шляхом прийняття відповідачем рішень не може коригуватись розмір орендної плати у минулих періодах.

За таких обставин, положення абзаців першого та третього пункту 2 рішення Міської ради від 30.03.18 в частині внесення змін до рішення від 24.11.09 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області" (з урахуванням змін, внесених рішенням від 2.02.16) в частині доповнення абзацу підпункту 2.1. словами "до 01.01.2017 року" належить визнати нечинним та скасувати.

З аналогічних підстав суд дійшов висновку про визнання нечинним та скасування положення абзаців першого та третього пункту 4 рішення Міської ради від 30.03.18 щодо зобов'язання гірничодобувних підприємств у зв'язку зі зміною розміру орендної плати за землю укласти додаткові угоди до договорів оренди землі та провести перерахунок орендної плати за землю з 1.01.17.

Суд не погоджується та вважає безпідставними посилання представника відповідача на те, що у зв'язку з визнанням нечинними спірних положень рішення Міської ради від 30.03.18 відповідач буде позбавлений можливості справляти орендну плату за земельні ділянки комунальної власності, передані у користування гірничодобувним підприємствам, адже обов'язок зі сплати орендної плати передбачений Податковим кодексом України, а його виконання не перебуває у прямій залежності від рішення органу місцевого самоврядування.

Стосовно визначення моменту втрати чинності спірними положеннями рішення Міської ради від 30.03.18, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, в частині позовних вимог про визначення дати втрати чинності оспорюваними положеннями рішення Міської ради від 30.03.18 підстави для задоволення позову ТОВ "МКК" відсутні.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та ураховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "МКК" частково.

Згідно з частиною першою статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Відтак, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30.03.18.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 4.10.18 №3723 /а.с. 3/.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою вказаної статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої зазначеної статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що передумовою для виникнення судового спору є протиправність оспорюваного рішення Міської ради, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позову стосується виключно визначення моменту, з якого спірні положення рішення Міської ради від 30.03.18 втрачають свою чинність, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - субєкта владних повноважень у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 264-265, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративнйи позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мало-Кохнівський карєр" до Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та нечинним рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та нечинним абзац 2 пункту 1 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30 березня 2018 року "Про скасування рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області" в частині встановлення чинності пункту 9 в додатку "Розмір орендної плати за земельні ділянки в м. Кременчуці" рішення Кременчуцької міської ради від 21 квітня 2011 року "Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року "Про орендну плату за землю в м. Кременчуці".

Визнати протиправним та нечинним пункт 9 додатку "Розмір річної орендної плати за земельні ділянки в м. Кременчуці" до рішення Кременчуцької міської ради від 21 квітня 2011 року "Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року "Про орендну плату за землю в м. Кременчуці" у редакції рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30 березня 2018 року.

Визнати протиправними та нечинними абзаци 1 і 3 пункту 2 та абзаци 1 і 3 пункту 4 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30 березня 2018 року "Про скасування рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької міської ради Полтавської області (; площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мало-Кохнівський карєр" (; вул. Ярмаркова, 15, м. Кременчук, Полтавська область, 39630) судові витрати у розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

Зобов'язати Кременчуцьку міську раду Полтавської області невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30 березня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2018 року.

Суддя О.О. Кукоба