Справа № 826/11072/15
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Сорочко Є.О.

Коротких А.Ю.

при секретарі Біднячук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича, в якому просили, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича № 178/1 від 22.12.2014 в частині щодо визнання нікчемними договорів банківського вкладу:

- Договір № 348978, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349062, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349136, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349128, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349029, укладений між ОСОБА_8 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349052, укладений між ОСОБА_9 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349075, укладений між ОСОБА_10 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича № 178/1 від 22.12.2014 в частині щодо визнання нікчемними договорів банківського вкладу:

- Договір № 348978, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349062, укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349136, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349128, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349029, укладений між ОСОБА_8 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349052, укладений між ОСОБА_9 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору;

- Договір № 349075, укладений між ОСОБА_10 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014, та трансакції, операції з залученням грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Станом на 18 грудня 2018 року позивачами не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Представник позивачів заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі є вкладниками ПАТ «Європейський газовий банк», згідно договорів банківського вкладу: № 348978, що укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014; № 349062, що укладений між ОСОБА_5 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014; № 349136, що укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014; № 349128, що укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014; № 349029, що укладений між ОСОБА_8 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014; № 349052, що укладений між ОСОБА_9 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014; № 349075, що укладений між ОСОБА_10 та ПАТ «Європейський газовий банк» від 17.06.2014.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий Банк» Оберемко Роман Анатолійович листами від 23.04.2015 за вихідними номерами № 1069-7-21, № 1070-7-21, № 1071-7-21, № 1072-7-21, № 1073-7-21, № 1068-7-21, №1 074-7-21 повідомив позивачів про те, що їх не включено в Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Європейський газовий Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з віднесенням укладених позивачами договорів банківського вкладу від 17.06.2014 № 348978, № 349062, № 349136, № 349128, № 349029, № 349052, № 349075 до категорії нікчемних.

При цьому, відповідно до Наказу № 178/1 від 22.12.2014, відповідачем, в тому числі, визнано нікчемним всі правочини (транзакції та операції, договори), згідно переліку, який додано до наказу.

Позивачі, не погоджуючись з правомірністю наказу Уповноваженої особою на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича, про визнання нікчемними договорів банківського вкладу, звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та не врахував такого.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частина 1 статті 2 КАС України, регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведеними положеннями процесуального закону окреслюється перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Згідно ч. ч. 1, 2, 10 ст. 38 Закону Фонд (уповноважена особа Фонду) зобов'язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч. 3 цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа Фонду чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи проведена передбачена ч. 2 ст. 38 Закону перевірка правочинів ПАТ «УФС» із затвердженням її результатів відповідною комісією. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом, який прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Наведена позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 910/12294/16 від 11.04.2018 року, № 910/24198/16 від 16.05.2018 року та № 819/353/16 від 04.07.2018 року.

Таким чином, оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який приймається особою, що здійснює повноваження органу управління банку, то він не створює жодних обов'язків для третіх осіб (у тому числі й вкладників банку), а тому не може порушувати будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу.

Зміст вищевикладеного дає підстави для висновку, що права Позивачів у межах спірних правовідносин не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

Отже, встановлена правова природа наказу (повідомлення про нікчемність) унеможливлює здійснення судового розгляду вимог про визнання протиправними та скасування рішень Уповноваженої особи щодо визнання нікчемними правочинів (трансакцій) щодо перерахування на користь Позивачів грошових коштів, відтак не може бути розглянута у судовому порядку (в тому числі в адміністративних, цивільних, господарських судах), а тому провадження у цій частині адміністративної справи підлягає закриттю.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 802/351/16-а.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для скасування наказу Уповноваженої особи як такого, що жодним чином не порушує прав Позивачів як вкладників, та неможливості розгляду даної позовної вимоги у порядку адміністративного судочинства взагалі, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушені норми процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи в частині задоволених позовних вимог до Уповноваженої особи про визнання протиправним та скасування наказу, контроль за правильністю якого перебуває поза площиною адміністративного судочинства. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати, провадження у справі закрити.

Керуючись ст. ст. 238, 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» Оберемка Романа Анатолійовича про визнання протиправним та скасування наказу - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 19 грудня 2018 року.