Справа № 640/18216/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року № 640/18216/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУПФУ в місті Києві), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 23 жовтня 2018 року №98611/03 про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури»;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 жовтня 2017 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії), без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати, яка складає 90 952,53 грн, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 28 вересня 2012 року на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, Управлінням Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва йому призначено та нараховано пенсію в розмірі 80% середнього заробітку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 та встановлено нові розміри посадових окладів працівникам органів прокуратури, відповідно до яких відбулося підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників.

18 жовтня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про перерахунок пенсії в розмірі 80% розміру заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-1371 від 17 жовтня 2018 року.

Рішенням від 23 жовтня 2018 року за вих. №98611/03 відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку з посиланням та статтю 86 Закону України «Про прокуратуру».

Вважаючи рішення відповідача про відмову у проведенні перерахунку пенсії протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дарницькому відділі Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію по інвалідності за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 21 145,28 грн.

18 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення йому перерахунку пенсії відповідно до вказаного вище Закону України на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-1371 від 17 жовтня 2018 року.

23 жовтня 2018 року відповідач листом за вих. №98611/03 повідомив позивача про відмову у здійсненні відповідного перерахунку.

При цьому, представник відповідача також зазначив, що довідка, яка додана позивачем до його заяви, містить інформацію про розмір заробітної плати працівника прокуратури за січень 2018 року в той час, як позивач звернувся з заявою про проведення перерахунку у жовтні 2018 року та просить провести перерахунок з 01 жовтня 2017 року.

Також представник відповідача послався й на те, що чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв'язку з підвищенням окладів з 15 липня 2015 року, а Кабінетом міністрів України не визначено умови та порядок проведення перерахунку.

Стосовно позовних вимог позивача в частині проведення перерахунку пенсії в розмірі 80% від суми заробітної плати представник відповідача зазначив, що статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, а тому, на думку представника відповідача, відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії, виходячи саме із 80% розміру заробітної плати.

Також представник відповідача зазначив, що позовна вимога про здійснення перерахунку пенсії без обмеження граничного розміру є передчасною, оскільки відповідач не обмежував розмір пенсії позивача та не відмовляв в такому обмеженні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 Наказом №3847д від 27 вересня 2012 року звільнений з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно - розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України у зв'язку з виходом на пенсію по інвалідності відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Станом на теперішній час ОСОБА_1 є пенсіонером, якому пенсія призначена відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ по інвалідності за вислугу років та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» від 30 серпня 2017 року №657 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505, якими підвищено посадові оклади і змінено розмір надбавок за класні чини працівникам органів прокуратури.

18 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку призначеної пенсії відповідно довідки Генеральної прокуратури України від 17 жовтня 2018 року за вих. №18-1371вих-18 згідно Закону України «Про прокуратуру». Разом із заявою позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві довідку, на підставі якої останній просив здійснити йому такий перерахунок пенсії.

Вказана заява позивача прийнята уповноваженою особою відповідача 18 жовтня 2018 року та зареєстрована під номером 1196.

Листом від 23 жовтня 2018 року №98611/03 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Станом на теперішній час постанова не прийнята, тому відсутні підстави для проведення перерахунку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ в редакції, яка діяла станом на момент призначення позивачу пенсії (далі по тексту - Закон України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ), прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців.

Частиною 2 статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ передбачено, що пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі (частина 3 статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ).

У відповідності до частини 4 статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу, надбавок до нього за класний чин. Посадовий оклад, надбавки за класний чин і вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах, установлених на дату звернення за пенсією.

У відповідності до частини 13 статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Частина 18 статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, у редакції чинній до 01 січня 2015 року, передбачала перерахунок пенсій працівникам прокуратури у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В подальшому до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ вносились зміни.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі по тексту - Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII), яким, зокрема, частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Уряду.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до окремих Законів України, у томі числі за Законом України «Про прокуратуру».

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі по тексту - Закон №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.

Отже, положення статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

У відповідності до частини 20 статті 86 Закону України №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

Між тим, суд звертає увагу, що відсутність механізму проведення перерахунку пенсій працівникам прокуратури не може бути підставою для позбавлення позивача права на проведення перерахунку призначеної йому пенсії, а тому посилання відповідача на вказані обставини при відмові позивачу у здійсненні такого перерахунку є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства України.

Вирішуючи питання про застосування Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ в часі, суд звертає увагу на те, що згідно з приписами статті 22 Конституції України закріплені в ній права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, згідно зі статтями 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 150 Конституції України з питань, передбачених цією статтею, Конституційний Суд України ухвалює рішення, які є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

У своїх рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а відтак перерахунок пенсії повинен проводитись на умовах і в порядку, що існували на час призначення пенсії позивачу за вислугу років вперше станом на вересень 2012 року. При цьому, процедури призначення пенсії та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а13 та №21-420а13) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2014 року в справі «Суханов та Ільченко проти України» суд наголосив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином установленої соціальної допомоги може становити втручання в право власності (пункт 52).

Наведене в сукупності свідчить про те, що позивач має право на перерахунок вже призначеної йому пенсії саме в порядку та на умовах, що існували на час її призначення вперше.

При цьому, суд звертає увагу, що відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, відповідач у своєму листі від 23 жовтня 2018 року послався виключно на те, що на теперішній час Кабінетом Міністрів України не прийнята постанова, яка визначає умови та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, а тому судом не приймаються до уваги посилання представника відповідача, викладені останнім у відзиві на позовну заяву в тій частині, що позивачем не надано належним чином оформлену довідку Генеральної прокуратури України про заробітну плату, чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій прокурорів у зв'язку з підвищенням окладів, а також на те, що законодавством передбачено здійснення пенсійного забезпечення в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, оскільки вказані обставини не були підставою для відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії під час його звернення у жовтні 2018 року.

Стосовно позовних вимог позивача щодо здійснення перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 із розрахунку 80% місячного заробітку визначеного довідкою Генеральної прокуратури України від 17 жовтня 2018 року №18-1371вих-18, відповідно до якої заробітна плата за січень 2018 року за посадою начальника відділу Генеральної прокуратури України з класним чином - старший радник юстиції та надбавкою за вислугу 18 років становить 90 952,53 грн, з яких посадовий оклад «прокурор відділу» - 8940,00 грн, надбавка за класний чин «старший радник юстиції» - 2400,00 грн, надбавка за вислугу 18 років (25% посадового окладу) - 2235,00 грн, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи (100% посадового окладу з урахуванням надбавок за класний чин та вислугу років) - 13 575,00 грн, премія (10% місячної заробітної плати) - 2 715,00 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань - 61 087,53 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Отже, право на перерахунок пенсії із розрахунку 80% місячного заробітку, з урахуванням положень частини 2 статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, визначеного довідкою Генеральної прокуратури України від 17 жовтня 2018 №18-1371вих-18 у позивача виникло лише з 01 листопада 2018 року, а не з 01 жовтня 2017 року, як зазначено останнім у позовній заяві.

Крім того, відповідно до наданої суду копії постанови Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року в адміністративній справі №753/12703/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій неправомірними та протиправними щодо відмови у перерахунку розміру пенсії, яка набрала законної сили 25 липня 2016 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено та визнано дії Лівобережного об'єднаного управління пенсійного Фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 - неправомірними та зобов'язано Лівобережне об'єднане управління пенсійного Фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-1055 від 06 липня 2016 року про заробітну плату за посадою, яку він обіймав, у зв'язку з виходом на пенсію відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 80% від середнього заробітку, зазначеного в довідці Генеральної прокуратури України №18-1055 від 06.07.2016 року, та здійснити відповідні виплати з 01 січня 2016 року без обмеження розміру виплати пенсії.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови Дарницького районного суду міста Києва, судом при розгляді справи встановлено право ОСОБА_1 на перерахунок призначеної йому пенсії без обмеження її граничного розміру, а тому, з урахуванням положень частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що не підлягає доказуванню в межах розгляду даної адміністративної справи право позивача на перерахунок його пенсії без обмеження граничного розміру, оскільки таке його право вже було встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили ще у липні 2016 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано суду достатні документальні докази, якими підтверджується протиправність рішення відповідача щодо відмови у перерахунку призначеної йому пенсії, в той час, як відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість свого рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 78, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, оформлене листом від 23 жовтня 2018 року №98611/03, про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 листопада 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати, яка складає 90 952,53 грн, без обмеження її граничного розміру з урахуванням висновків у даній справі.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко