Справа № 344/13550/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3636/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 листопада 2018 року у справі за його позовом до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

суддя у І інстанції Пастернак І.А.,

час ухвалення рішення 14 год. 44 хв.,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 08 листопада,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 (далі Інспектор) серії АР № 602461 від 9 жовтня 2017 року про накладення стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 листопада 2018 року у справі № 344/13550/17 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було надано суду доказів на спростовування обставини, викладених Інспектором у оскаржуваній постанові. Тому доводи позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, є необґрунтованими.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просив зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом при винесенні оскаржуваного рішення неправильно застосовані норми матеріального права, помилково здійснено оцінку доказів та проігноровано дійсні фактичні обставини, у звязку із зроблено хибні висновки при вирішенні даного спору.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як слідує із матеріалів справи, 9 жовтня 2017 року Інспектором було винесено постанову серії АР № 602461 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу у розмірі 510 грн. за те, що той 7 жовтня 2017 року о 19.20 год. у м. Івано-франківську с. Микитинці вул. Юності 2В, керуючи транспортним засобом, здійснив стоянку у місці, де транспортний засіб, що стоїть, зробив неможливим рух інших транспортних засобів та створив перешкоди дорожньому руху, чим порушив вимоги пункту 15.10 «д» Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що на підставі частини 3 статті 122 КУпАП на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 15.10 «д» ПДР стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як слідує з позовної заяви та апеляційної скарги, позивач стверджує, що дійсно здійснив аварійну зупинку транспортного засобу, яка була мотивована на запобігання вчинення злочину керівництвом та працівниками державного підприємства «Івано-Франківський КХП». Разом з тим, на місці його вимушеної зупинки будь-які дорожні знаки були відсутні, права позивачу Інспектором не повідомлено, докази, на підставі чого була зроблена аварійна зупинка, не збиралися. Крім того, Інспектором порушено вимоги частини 2 статті 258 КУпАП та частини 3 статті 283 КУпАП, відповідно до яких, якщо адміністративне правопорушення не було зафіксовано в автоматичному режимі, працівник поліції не має права виносити постанову без складання відповідного протоколу.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем не поданого належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 КУпАП.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, передбачено приписами статті 258 КУпАП.

Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 185 3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202 - 203 1, 204 2, 204 4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в'їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (частина 1 статті 258 КУпАП).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) (частина 2 статті 282 КУпАП).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (частина 3 статті 258 КУпАП).

Згідно із положеннями частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху .

Відповідно до положень частини 2 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

На переконання апеляційного суду, вказані правові норми не були враховані Інспектором при прийнятті оскаржуваної постанови серії АР № 602461 від 9 жовтня 2017 року, а отже у нього не було належних правових підстав для накладення на позивача ОСОБА_2 штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, і зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, позовна вимога ОСОБА_2З про визнання протиправними дії Інспектора щодо притягнення його до адміністративної відповідальності повністю охоплюється позовною вимогою про визнання протиправною і скасування самої постанови відповідача серії АР № 602461 від 9 жовтня 2017 року, а отже додатковому задоволенню не підлягає у звязку із відсутністю необхідності у відновленні порушених такими діями відповідача прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою частково задовольнити позов ОСОБА_2

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 листопада 2018 року у справі № 344/13550/17 та прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії АР № 602461 від 9 жовтня 2017 року скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Постанова у повному обсязі складена 19 грудня 2018 року.