Справа № 816/715/18
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/715/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: П'янової Я.В.

суддів: Зеленського В.В. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 (головуючий суддя К.І. Клочко, м. Полтава, повний текст складено 16.11.18 р.) по справі № 816/715/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 року ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою в порядку статей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій заявник просив:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області під час виконання рішення в частині нарахування відповідачем пенсії з граничним розміром 10740,00 грн. за період часу з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі заборгованості по пенсії за період часу з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р.;

- встановити судовий контроль, зобов'язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт до суду протягом 30 діб про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 р. в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії без обмежень граничного розміру за період часу з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. у загальному розмірі боргу 199683,84 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання подати звіт про виконання рішення суду - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду по суті вимог заяви.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 року по справі №1640/3381/18, якою заявнику відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі щодо стягнення з ГУ Пенсійного фонду в Полтавській області на його користь частини недоплаченої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.17 року в розмірі 199683 гривні 84 копійки. Підставою відмови у відкритті провадження слугував той факт, що такі вимоги повинні розглядатися в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, зокрема, судового рішення у справі №816/715/18, визначеному нормами статті 383 КАС України, тобто шляхом подання заяви про визнання протиправних дій та бездіяльності відповідача в межах цієї справи.

Таким чином, на думку заявника, суд першої інстанції помилково не врахував вимоги ч. 2 ст. 14, ч. 4 ст. 78, ч. 1 ст. 370 КАС України.

Заявник зауважує на те, що на даний час оскаржувана ухвала від 16 листопада 2018 року позбавляє його права на встановлення судового контролю та подання адміністративного позову до ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення недоплаченої різниці пенсії за 2016-2017 роки. Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції помилково не надав правової оцінки ухвалі від 01 жовтня 2018 року у справі №1640/3381/18, на виконання якої заявник вимушений був звернутися із відповідною заявою саме про встановлення судового контролю в межах справи №816/715/18. При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що протиправна поведінка ГУ Пенсійного фонду в Полтавській області не дає можливості у повному обсязі виконати рішення суду від 03.04.2018 року.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Матеріалами справи підтверджено, що 03 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправною бездіяльності ГУПФУ в Полтавській області () в частині не перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року, згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 07 лютого 2018 року №4/2065;

- зобов'язання ГУПФУ в Полтавській області () здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року із розрахунку 76% грошового забезпечення, згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 07 лютого 2018 року №4/2065 про розмір грошового забезпечення;

- зобов'язання ГУПФУ в Полтавській області () відповідно до частини 2 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплатити ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) різницю недоплаченої з 01 січня 2016 року суми пенсії із нарахуванням компенсації втрати частини доходів, починаючи з 01 січня 2016 року.

- зобов'язання ГУПФУ в Полтавській області подати до суду у десятиденний строк з моменту набрання рішенням суду законної сили звіт про результати його виконання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 816/715/18, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2018 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії протиправною.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та на підставі довідки від 07 лютого 2018 року №4/2065 про розмір грошового забезпечення, яка виготовлена ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, починаючи з 01 січня 2016 року по визначеному в цій довідці посадовому окладу - 2500,00 грн., окладу за спеціальним званням - 2200,00 грн., надбавкою за вислугу років 50 % - 2350,00 грн., надбавкою за виконання особливо важливих завдань 55 % - 3877,50 грн., надбавкою за роботу з таємними виробами, носіями, документами 10 % - 705,00 грн. та премією у розмірі 33 % - 3838,73 грн., установивши йому раніше призначений розмір пенсії 76 % від перерахованого грошового забезпечення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

04.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до боржника - ГУ ПФУ в Полтавській області, в якій просив повідомити, коли йому буде перерахована пенсія з 01.01.2016 року із розрахунку 76% від 15471 гривні 23 копійки грошового забезпечення, згідно виданої довідки УМВС України в Полтавській області за №4/2065 від 07.02.2018 року, та яка сума пенсійного забезпечення йому нарахована, згідно довідки №4/2065 від 07.02.2018 року та який розмір нарахований недоплаченої суми пенсії йому необхідно отримати, починаючи з 01 січня 2016 року (а.с. 120).

На вказану заяву позивач отримав відповідь з ГУ ПФУ в Полтавській області за № 5410/03-24/1 від 13.07.2018 року, в якій повідомлялось про те, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення за №4/2065 від 07.02.2018 року. Розмір пенсії після її перерахунку склав 11758,13 грн., а враховуючи максимальний розмір пенсії: з 01.01.2016 року - 10740 грн.; з 01.01.2018 року - 11758,13 грн. Доплата перерахованої суми пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року в розмірі 46272,24 грн. включена на виплату в серпні 2018 року.

Виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року буде проведена у порядку, встановленому Постановою КМУ №103 від 21.02.2018 року протягом 2019-2020 років (а.с. 119).

Також, листом № 1403/Б-03 від 04.09.2018 року ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило заявника, що різниця між нарахованою та фактично виплаченою сумою пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року на виконання Постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року складає 41036,16 грн., на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 816/715/18 - 134212,56 грн.

Сума перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року буде виплачуватися в порядку, визначеному Постановою КМУ №103 від 21.02.2018 року:

- з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

- з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою в розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми (а.с. 118).

В свою чергу, на думку ОСОБА_1, виконуючи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №816/715/18, відповідач протиправно застосував постанову КМУ №103 від 21.02.2018 в частині виплати недоплаченої суми пенсії. Також, при нарахуванні пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. застосовано обмеження граничним розміром 10740,00 грн.

З огляду на викладене, вважаючи, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області під час виконання рішення суду є протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для вжиття судом заходів реагування, передбачених статтями 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов'язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред'явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (ч. 2 ст. 383 КАС України).

Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4 ст. 383 КАС України).

З системного аналізу вищевказаних положень Закону, колегія суддів дійшла висновку про виокремлення в окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, тим самим розділив і види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, - наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.10.2018 року по справі №556/2081/17.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області під час виконання рішення в частині нарахування відповідачем пенсії з граничним розміром 10740,00 грн. за період часу з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. та невиплати в повному обсязі заборгованості по пенсії за період часу з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., в порядку ст. 383 КАС України, колегія суддів зауважує на таке.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 816/715/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не здійснення перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії протиправною.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та на підставі довідки від 07 лютого 2018 року №4/2065 про розмір грошового забезпечення, яка виготовлена ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області, починаючи з 01 січня 2016 року по визначеному в цій довідці посадовому окладу - 2500,00 грн., окладу за спеціальним званням - 2200,00 грн., надбавкою за вислугу років 50 % - 2350,00 грн., надбавкою за виконання особливо важливих завдань 55 % - 3877,50 грн., надбавкою за роботу з таємними виробами, носіями, документами 10 % - 705,00 грн. та премією у розмірі 33 % - 3838,73 грн., установивши йому раніше призначений розмір пенсії 76 % від перерахованого грошового забезпечення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вищезазначене судове рішення набрало законної сили 18.06.2018 року.

На виконання вимог чинного законодавства, Полтавським окружним адміністративним судом 10.07.2018 року видано виконавчий лист про справі № 816/715/18 (а.с. 122).

На підставі заяви стягувача та зазначеного виконавчого листа державним виконавцем 23.07.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №56828044 (а.с.123).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі № 816/715/18 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 07.02.2018 р. № 4/2065.

Місячний розмір пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. становить 10740 грн.

Вказана сума становить законодавчо закріплене обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" N911- VIII від 24.12.2015 року частину п'яту статті 43 Закону №2262-ХІІ доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" N 1774- VIII від 06.12.2016 року у частині сьомій статті 43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Отже, в період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року розмір пенсії позивача обмежено сумою в 10740 гривень.

За період з 01.01.2018 р. і по теперішній час, місячний розмір пенсії позивача становить 11758,13 грн. (15471, 23 * 76 %) грошового забезпечення.

Щодо стягнення заборгованості за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., відповідач по справі зазначає, що виплата різниці перерахованої пенсії ОСОБА_1 після перерахунку пенсії у розмірі 46272,24 грн. проведена 30.07.2018 р. за період з січня 2018 року.

В подальшому щомісячний розмір пенсії виплачується в перерахованому розмірі.

Як зазначає відповідач, виплата різниці суми перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. буде проведена відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103.

Відповідно до вказаного пункту, сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з Державного бюджету в такому порядку:

- з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою в розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

- з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою в розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

З огляду на викладене, обмеження розміру пенсії максимальним розміром за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. обумовлено статтею 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Крім того, Постановою КМУ №103 від 21.02.2018 р. встановлено механізм перерахування і виплати пенсіонерам органів внутрішніх справ, яким право на отримання пенсії не порушено, а лише відстрочено виплату перерахованих пенсій на визначений період.

На думку ОСОБА_1, виконуючи рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 у справі №816/715/18, відповідач протиправно застосував Постанову КМУ №103 від 21.02.2018 в частині виплати недоплаченої суми пенсії. Також, при нарахуванні пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. застосовано обмеження граничним розміром 10740,00 грн.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що зі змісту позовної заяви ОСОБА_1, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 р., постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2018 р. вбачається, що позивач у позовній заяві не просив визначити конкретний механізм виплати пенсії та не просив перерахувати пенсію без застосування обмеження граничним розміром. Відповідно, зазначене не було предметом розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій.

Тобто, приймаючи рішення, суди не досліджували питання, чи підлягає обмеженню граничним розміром перерахована пенсія ОСОБА_1, не встановлювали механізм виплати перерахованої пенсії.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

В апеляційній скарзі заявник посилається на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі №1640/3381/18, на виконання якої заявник вимушений був звернутися із відповідною заявою саме про встановлення судового контролю в межах справи №816/715/18. При цьому, зазначає, що протиправна поведінка ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області не дає можливості в повному обсязі виконати рішення суду від 03.04.2018 року.

В свою чергу, колегія суддів не заперечує право позивача звернутися з відповідною заявою про встановлення судового контролю в межах справи №816/715/18.

Проте, наголошує на тому, що, приймаючи рішення, суди не досліджували питання, чи підлягає обмеженню граничним розміром перерахована пенсія ОСОБА_1, не встановлювали механізм виплати перерахованої пенсії, а отже відсутні підстави для визнання протиправної поведінки ГУ ПФУ в Полтавській області.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Щодо заяви ОСОБА_1 в частині зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт до суду протягом 30 діб про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 р., в порядку ст. 382 КАС України, колегія суддів зауважує на таке.

Судовий контроль у формі зобов'язання подати звіт є формою забезпечення виконання судових рішень.

Відповідно до ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року на відповідача не було покладено обов'язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, а у задоволенні відповідної вимоги позивача у позовній заяві - відмовлено.

Таким чином, питання застосування судового контролю шляхом зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судом у межах розгляду даної справи вже вирішувалось.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви позивача в частині встановлення відповідачу строку для подання звіту про виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 249, 250, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 по справі № 816/715/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П'янова
Судді В.В. Зеленський В.А. Калиновський