Справа № 0740/891/18
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 грудня 2018 року м. Ужгород№ 0740/891/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кубічек Н.І.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 грудня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 21 грудня 2018 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Ф.), в особі представника ОСОБА_2, звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації (далі відповідач, Управління соціального захисту населення) , якою просить: 1) Визнати протиправним і скасувати наказ Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації про звільнення ОСОБА_1; 2) Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації; 3) Стягнути з Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА від 16 липня 2018 року позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення управління, у звязку із скороченням чисельності штату державних службовців. Позивач вважає своє звільнення із вказаної посади протиправним, оскільки письмове попередження про майбутнє вивільнення вона не отримувала, відповідачем не враховано її переважне право на залишенні на роботі та їй не було запропоновано жодної іншої посади.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві, просили суд їх задовольнити. Крім того, в судовому засіданні позивач вказала, що оскільки перебувала у стані сильного душевного хвилювання через хворобу чоловіка, то допускає, що підписувала попередження про майбутнє вивільнення.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв'язку з тим, що на виконання розпорядження голови Великоберезнянської РДА від 10 травня 2018 року станом на 17 липня 2018 року виведено із штатного розпису посаду головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення. Позивача було повідомлено про наступне вивільнення та зазначено, що в Управлінні відсутні вакантні посади відповідно до його кваліфікації та що у разі появи такої вакансії вона буде запропонована позивачу. Оскільки позивач не відповідала критеріям з більш високою продуктивністю праці, то у відповідача не було юридичних підстав застосувати ст. 42 Кодексу законів про працю України. Відтак, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

В судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позову заперечили з мотивів, зазначених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 01 червня 1999 року перебуває на посадах державної служби в Управлінні праці та соціального захисту населення Великоберезнянської РДА.

З 01 лютого 2013 року ОСОБА_1 призначена в порядку переведення, за її згодою, на посаду головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення Управління соціального захисту населення.

Головним спеціалістом-юрисконсультом управління соціального захисту населення Великоберезнянської райдеражміністрації відповідно до листа Великоберезнянської РДА від 24 квітня 2018 року № 05.2-28/156 проведено аналіз завантаженості роботою головних спеціалістів управління за напрямками відповідно до посадових обовязків, за результатами якого подано начальнику Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА службову записку від 25 квітня 2018 року.

Як вбачається із висновку службової записки, під час проведення аналізу завантаженості головних спеціалістів Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА було виявлено, що посада головного спеціаліста у відділі праці та зайнятості населення управління є найменш завантаженою посадою. Також зазначено, що додатково завантажити посаду було неможливо у звязку з тим, що головний спеціаліст неодноразово відмовлявся виконувати усні та письмові доручення свого безпосереднього керівника та начальника управління.

У відповідності до протоколу виробничої наради при начальнику Управління соціального захисту населення райдержадміністрації за участю керівників структурних підрозділів управління від 25 квітня 2018 року на вказаній нараді було вирішено зменшити на одну штатну одиницю головного спеціаліста категорії "В" у відділі праці та зайнятості населення.

Відповідно до Розпорядження голови Великоберезнянської державної адміністрації "Про внесення змін у структуру райдержадміністрації" від 10 травня 2018 року № 110 затверджено структуру та граничну чисельність працівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів районної державної адміністрації у новій редакції, зменшено граничну численність працівників управління соціального захисту населення райдержадміністрації в кількості однієї штатної одиниці із фондом заробітної плати головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення.

Відповідно до Структури управлінь, відділів та інших структурних підрозділів Великоберезнянської районної державної адміністрації, затвердженої Розпорядженням голови державної адміністрації від 10 травня 2018 року № 110 кількість штатних одиниць Відділу праці та зайнятості населення Управління соціального захисту населення райдержадміністрації становить 3 штатні одиниці, а саме: заступник начальника управління начальник відділу, головний спеціаліст експерт з умов праці, прибиральник службових приміщень.

На виконання вказаного розпорядження наказом начальника Управління соціального захисту населення від 14 травня 2018 року № 13"Про внесення змін у структуру управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації" затверджено структуру та граничну численність працівників Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації та зменшено граничну численність працівників Управління соціального захисту населення райдержадміністрації в кількості однієї штатної одиниці із фондом заробітної плати головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення та наказано повідомити ОСОБА_1 про скорочення займаної посади головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення управління відповідно до ст. 43 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до структури Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної ради, затвердженої наказом начальника соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації від 14 травня 2018 року № 13, кількість штатних одиниць Відділу праці та зайнятості населення Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації становить 3 штатні одиниці, а саме: заступник начальника управління начальник відділу, головний спеціаліст експерт з умов праці, прибиральник службових приміщень.

Начальником Управління соціального захисту населення Великоберезнянської райдержадміністрації підготовлено попередження від 14 травня 2018 року про наступне вивільнення ОСОБА_1 Відповідно до вказаного повідомлення, у звязку із скороченням штатної чисельності працівників Управління соціального захисту населення позивача повідомлено про наступне скорочення посади головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення, яку вона обіймає, по закінченню двох місяців з моменту вручення цього повідомлення. У вказаному попередженні позивача також повідомлено про те, що станом на 14 травня 2018 року в Управлінні соціального захисту населення Великоберезнянської райдержадміністрації відсутні вакансії відповідно до її кваліфікації відсутні та у разі появи такої вакансії вона буде їй запропонована. Із вказаним попередженням позивач ознайомилася 14 травня 2018 року, що підтверджується її підписом.

24 травня 2018 року позивачу була запропонована для переведення наявна станом на 24 травня 2018 року в Управлінні соціального захисту населення Великоберезнянської райдержадміністрації вакансія прибиральника службових приміщень. Від ознайомлення із вказаним листом-пропозицією позивач відмовилась, про що складено відповідний Акт від 24 травня 2018 року.

Наказом Управління соціального захисту населення від 16 липня 2018 року № 54-к "Про звільнення ОСОБА_1Ф." позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення Управління, за скороченням чисельності штату державних службовців, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Позивач відмовилася від складання акту прийому-передачі справ, від підписання зобовязання про подання декларації та від підписання наказу про звільнення, про що складено відповідні акти, які затверджені в.о. начальника Управління соціального захисту населення Великоберезнянської райдержадміністрації.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889- VIII (далі Закон № 889) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Як визначено частинами 2 та 3 статті 5 цього ж Закону, відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889 державна служба припиняється за ініціативою субєкта призначення у випадках, передбачених статтею 87 вказаного Закону.

Зокрема, п. 1 ч.1 ст.87 Закону № 889 передбачено, що державна служба за ініціативою суб'єкта призначення припиняється у випадку скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону № 889 процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як вже зазначалось, позивачка була звільнена з займаної посади за ініціативою субєкта призначення на підставі п.1 ч. 1 ст.87 Закону України "Про державну службу".

У постанові пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При цьому, суд також зауважує, що скорочення чисельності або штату проводиться з різних причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією. Скорочення чисельності та скорочення штату це поняття не тотожні. Чисельність працівників - це списковий склад працюючих, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості. Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. Скорочення чисельності в обовязковому порядку означає зменшення кількості працівників, тоді як скорочення штату це зменшення кількості або ліквідація певних посад, спеціальностей, професій, при якому одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до розпорядження голови Великоберезнянської районної державної адміністрації від 10 травня 2018 року № 110 та наказу Управління соціального захисту населення від 14 травня 2018 року № 13 зменшено граничну чисельність працівників управління соціального захисту населення райдержадміністрації в кількості однієї штатної одиниці з фондом заробітної плати головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що в Управлінні соціального захисту населення відбулося скорочення чисельності працівників та скорочено посаду, яку займала позивач.

Разом з тим, суд зазначає, що внесення змін до структури та визначення чисельності та штату службовців державного органу є дискреційним правом відповідного державного органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (ч. 2 ст. 49 2 КЗпП ).

Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Суд вважає твердження позивача про не попередження про наступне вивільнення безпідставним, оскільки у матеріалах справи наявні докази протилежного. Зокрема, на попередженні про наступне вивільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення наявний особистий підпис позивача, датований 14 травня 2018 року.

Щодо посилань позивача на те, що їй не було запропоновано жодної вакантної посади, суд зазначає, що у попередженні про наступне вивільнення позивача зазначено про відсутність вакантних посад. В подальшому, позивачу 24 травня 2018 року була запропонована наявна в Управлінні соціального захисту населення Великоберезнянської РДА вакансія прибиральника службових приміщень. Однак, позивач відмовилася від ознайомлення із листом-пропозицією про переведення на запропоновану посаду, про що складено Акт від 24 травня 2018 року.

Суд зазначає, що власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому, роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Разом з тим, судом встановлено, що з моменту попередження позивача про наступне вивільнення та до дня його звільнення в Управлінні соціального захисту населення Великоберезнянської РДА була наявна вакантна посада тільки прибиральника службових приміщень.

Щодо посилань позивача про наявність в Управлінні вакантної посади заступника начальника відділу завідувача сектору з оформлення і підготовки виплатних документів відділу соціальної допомоги Управління соціального захисту Великоберезнянської РДА, суд зазначає.

Судом встановлено, що 17 квітня 2018 року в Управлінні соціального захисту населення проведено конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії "Б" заступника начальника відділу завідувача сектору з оформлення і підготовки виплатних документів відділу соціальної допомоги Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА.

За результатами конкурсу переможцем визначено ОСОБА_5, що підтверджується протоколом № 2 конкурсної комісії на зайняття вакантних посад державних службовців категорій "Б" і "В" від 17 квітня 2018 року та повідомленням до Національного агентства України з питань державної служби щодо надання інформації про результати конкурсу від 18 квітня 2018 року № 677/07-05.

Наказом начальника Управління соціального захисту населення від 17 вересня 2018 року № 62-к призначено ОСОБА_5 на посаду заступника начальника відділу завідувача сектору з оформлення і підготовки виплатних документів відділу соціальної допомоги, як таку, що є переможцем конкурсу та успішно пройшла спецперевірку, відповідно до Закону України "Про запобігання корупції". Вказане також підтверджується записом у трудовій книжці ОСОБА_5 від 17 вересня 2018 року.

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду підтверджено, що в період з 14 травня 2018 року (дня повідомлення про наступне вивільнення) по 16 липня 2018 року (день звільнення позивача) в Управлінні соціального захисту населення була одна вакантна посада - прибиральник службових приміщень, та відсутні інші вакантні посади, суд приходить висновку, що роботодавець на мав можливості запропонувати позивачу інші посаду.

Відсутність вакантних посад у вищезазначений період також підтверджується Довідкою Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Львівській та Закарпатській областях № 05/052пов/СМ/7/18 від 15 серпня 2018 року про результати позапланової виїзної перевірки дотримання вимог Закону України "Про державну службу", інших нормативно-правових актів з питань проходження державної служби в Управлінні соціального захисту населення Великоберезнянської РДА у звязку з розглядом скарги ОСОБА_1

З приводу посилань позивача на те, відповідачем штучно були створені умови для відсутності вакантної посади, оскільки призначення на посаду заступника начальника відділу завідувача сектору з оформлення і підготовки виплатних документів відділу соціальної допомоги ОСОБА_5, на думку позивача, здійснено з порушенням вимог законодавства, то суд зазначає, що правомірність проведення конкурсу на заміщення вакантної посади, встановлення його результатів, проведення спеціальної перевірки та призначення на посаду ОСОБА_5 не є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

Стосовно посилань позивача на те, що вона має переважне право на залишення на роботі суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам ОСОБА_6, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (увязнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Судом встановлено, що прийняттю рішення про внесення змін до структури управління соціального захисту та звільнення позивача передувало проведення порівняльного аналізу завантаженості в роботі та продуктивності праці всіх головних спеціалістів управління також враховувалися характеристики таких спеціалістів та якість їхньої роботи.

Як вбачається із характеристики від 16 квітня 2018 року головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА ОСОБА_1 професійні вміння і навички розвинені не достатньо, у своїй роботі відчуває серйозні утруднення при організації поставлених нових завдань, не може виконувати одночасно кілька доручень, напрямків та постійно потребує сторонньої допомоги при виконанні поставлених перед нею завдань. Безініціативна, потребує постійного спонукання до роботи, проявляє зухвалу поведінку по відношенню до керівників.

Вказана характеристика позивача підтверджується наявними у справі доповідними записками начальника відділу праці та соціального захисту, в.о. начальника відділу.

В судовому засіданні 20 вересня 2018 року, безпосередній керівник позивача ОСОБА_7 також підтвердила, що позивач неодноразово допускала недоліки у роботі, про що нею як начальником відділу праці та зайнятості було складено відповідні службові записки.

Щодо посилань позивача на те, що вона не отримала своєї трудової книжки із записом про звільнення, то актом від 16 липня 2018 року підтверджується, що вона відмовилася від отримання трудової книжки у день звільнення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що визначена законодавством про працю процедура вивільнення при звільненні позивача на підставі п.1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" відповідачем дотримана, відтак оскаржений наказ про звільнення позивача є правомірним та відсутні підстави для його скасування.

Крім того, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо поновлення позивача на посаді та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки зазначені позовні вимоги є похідними від позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як субєкт владних повноважень довів належним чином правомірність винесеного ним наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу праці та зайнятості населення Управління соціального захисту населення Великоберезняської РДА, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами та у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області (Великоберезнянський район, смт. Великий Березний, вул. Шевченка, буд. 71, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя ОСОБА_8