Справа № 200/12350/18-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 р. Справа№200/12350/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м.Торецьк, вул.Євгена Седнєва, 1 ) про визнання незаконним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні допомоги при народженні дітей та допомоги по догляду за дітьми до трьох років; визнання протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дітей та допомоги по догляду за дітьми до трьох років ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; зобов'язання призначити та здійснити виплату державної допомоги при народженні дітей та допомоги по догляду за дітьми до трьох років ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за заявою від 24.10.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м.Торецьк, вул.Євгена Седнєва, 1 ) про визнання незаконним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні допомоги при народженні дітей та допомоги по догляду за дітьми до трьох років; визнання протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дітей та допомоги по догляду за дітьми до трьох років ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; зобов'язання призначити та здійснити виплату державної допомоги при народженні дітей та допомоги по догляду за дітьми до трьох років ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 за заявою від 24.10.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. На звернення щодо призначення допомоги на дітей відповідачем надана відповідь від 31.10.2018 року №07 вих. Б-619-5, 1-6.2 де зазначено, що права на призначення допомоги при народженні дитини позивач не має, оскільки звернувся після спливу дванадцяти місяців після народження дітей, а саме 24.10.2018 року. Вважає, що таким чином відповідач порушує його права.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого зазначив, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню. Позивач звернувся із заявою з питання призначення допомоги при народженні дитини до управління 24.10.2018 року, тобто поза межами 12 місяців після народження дітей. 26.10.2018 року відповідачем було направлено повідомлення №07/3-03622 про відмову в наданні державної допомоги сім'ям з дітьми на адресу позивача з роз'ясненнями щодо призначення допомоги при народженні дитини. Отже, зазначає, що управління діяло в межах своїх повноважень, дотримуючись норм діючого законодавства, оскільки відсутні підстави для призначення допомоги при народженні дитини. Відповідач посилається на те, що позивач дві виїзджала на підконтрольну територію, а тому мала вчасно звернутись до них. Таким чином, управління праці та соціального захисту населення діяло правомірно. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено.

Позивач, ОСОБА_1, є громадянкою України серія паспорта НОМЕР_2 виданого Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Д/о

ОСОБА_1 має двох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження та є внутрішньо переміщеними особами, місце проживання яких зареєстровано на території проведення антитерористичної операції (м. Горлівка Донецької обл.), а фактичне місце проживання/перебування - на території України (м.Торецьк Донецької обл.), що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 24 жовтня 2018 року НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 відповідно.

24.10.2018 року позивач звернулася до управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області із заявою про призначення допомоги при народженні дітей.

Розпорядженням відповідача від 26.10.2018 відмовлено позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини.

Листом від 31.10.2018 року № 07 вх.Б-619-5.1-6.2 в задоволенні заяви відмовлено з посиланням на те, що оскільки з моменту звернення до Управління за призначенням виплати такої допомоги пройшло більше дванадцяти місяців, тому підстави для призначення виплати допомоги відсутні.

Листом від 26.10.2018 року за вих.№07/3-03622 ОСОБА_1 повідомлено про відмову в призначенні державної допомоги при народженні дитини.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 вказаного Закону Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" визначено, що громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 10 вказаного Закону допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 вказаного Закону допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено розмір допомоги при народженні дитини, а також етапність виплати такої допомоги.

Відповідно до ч. 9 ст. 11 вказаного Закону виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751.

Згідно з п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідач відмовив позивачу у призначенні виплати допомоги при народженні дитини через те, що з моменту звернення із заявою про призначення такої допомоги пройшло більше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Між тим, відмовляючи у призначенні виплати такої допомоги не враховано наступне.

Щодо посилань відповідача на те, що позивач дві виїзджала на підконтрольну територію, а тому мала вчасно звернутись до них, суд зазначає наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

До першого з вказаних Переліків внесено, зокрема м. Горлівку Донецької обл., де проживала позивач, і з якого позивач переміщена на контрольовану територію та взята на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п. 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595, особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач переміщена на контрольовану територію з населеного пункту та у встановленому порядку взята на облік внутрішньо переміщених осіб, після чого звернулась із заявою про призначенні виплати такої допомоги.

Суд зазначає, що позивач і її діти є громадянами України, тобто, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини. Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Крім того, позивачем заявлений позов в інтересах малолітніх дітей для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 591/610/16-а та від 2 жовтня 2018 року у справі № 495/3711/17.

Щодо вимоги позивача про нарахування та виплати допомоги по догляду за дітьми до трьох років, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» розділ IV "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" У Законі України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" виключено.

Тобто на даний час такого виду допомоги, як допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не існує, а охоплюється одним видом допомоги при народженні дитини.

Таким чином в задоволенні вимог, які стосуються призначення та сплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених позивачем вимог, а саме : визнання протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 26.10.2018 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_1; зобов'язання відповідача призначити та здійснити ОСОБА_1 виплату допомоги при народженні дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 за її заявою від 24.10.2018 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Нормами частини 2 статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 2 цієї статті визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд.-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м.Торецьк, вул.Євгена Седнєва, 1 ) про визнання незаконним та скасування рішення відповідача про відмову в призначенні допомоги при народженні дітей та допомоги по догляду за дітьми до трьох років; визнання протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті допомоги при народженні дітей та допомоги по догляду за дітьми до трьох років ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; зобов'язання призначити та здійснити виплату державної допомоги при народженні дітей та допомоги по догляду за дітьми до трьох років - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м.Торецьк, вул.Євгена Седнєва, 1 ) від 26.10.2018 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Зобов'язати управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м.Торецьк, вул.Євгена Седнєва, 1 ) призначити та здійснити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) виплату допомоги при народженні дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 за її заявою від 24.10.2018 року.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецька Донецької області (місцезнаходження: 85200, Донецька область, м.Торецьк, вул.Євгена Седнєва, 1 ) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 копійок на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 грудня 2018 року. Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Аканов О.О.