Справа № 826/26685/15
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьмишиної О.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Савельєвої Анни Миколаївни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - 06 квітня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року, ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (далі - відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2), в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» про визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) № 45545 від 10.07.2014 р., укладеного між ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене наказом № 6 від 18.11.2014 р. (згідно переліку); зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» про визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) № 45545 від 10.07.2014 р., оформлене наказом № 6 від 18.11.2014 р., що призвело до не включення позивача до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів на вкладами в ПАТ «КБ «Український фінансовий світ».

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» про визнання нікчемним Договору банківського вкладу (депозиту) № 45545 від 10.07.2014 р., укладеного між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ», оформлене наказом № 6 від 18.11.2014 р. (згідно переліку).

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» ОСОБА_4 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем 1 подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що 10.07.2014 р. між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 45545.

Відповідно до п. 1.1 Договору депозиту банк прийняв від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190 000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 11.08.2014 р. та зобов'язався сплачувати проценти за його користування.

Факт внесення грошових коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією № TR.59844.1308.355 від 10.07.2014 р.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 14.08.2014 №491 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.08.2014 №69 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ», згідно з яким з 15.08.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ»; уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5.

Постановою Правління Національного банку України від 10.11.2014 №717 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ».

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.11.2014 №119 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 13.11.2014 та призначено ОСОБА_5 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» строком на 1 рік з 13.11.2014 по 12.11.2015.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що з 21 листопада 2014 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ»; для отримання коштів вкладники ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» з 21 листопада по 31 грудня 2014 року включно можуть звертатись до установ банку- агента Фонду - ПАТ «Альфа-Банк»; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду № 198 від 02.11.2015 р. було змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегується повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «УФС». Згідно із зазначеним рішенням всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «УФС» було делеговано ОСОБА_4 з 03.11.2015 р.

Відповідно до відомостей, розташованих на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, банком-агентом, що здійснює виплату коштів вкладникам ПАТ «КБ «УФС» є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Після прибуття з паспортом та ідентифікаційним кодом до відділення ПАТ «Альфа-Банк» для отримання відшкодування за вкладом, позивачу стало відомо, що його не було включено до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Після цього позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із усним проханням роз'яснити причини відмови у відшкодуванні грошових коштів за Договором депозиту.

30.06.2015 р. позивач зателефонував на гарячу лінію ПАТ «КБ «УФС» на якій Уповноважена особа Фонду в телефонному режимі повідомила позивача, що кошти за вкладом позивача відшкодуванню не підлягають у зв'язку із тим, що договір Депозиту є нікчемним в силу ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України.

Позивач, вважаючи прийняте рішення протиправним з огляду на те, що його наслідком є невключення останього до Загального реєстру вкладників та неможливість отримання суми відшкодування, яка гарантована йому законом, звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданих додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI).

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно- правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 1 ст. 27 даного Закону).

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

На виконання вказаної норми Закону, відповідачем було вжито заходів щодо виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемних, а саме: наказом від 30.10.2014 року було створено Комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківських вкладів (депозитів).

За результатами роботи вказаної Комісії 10.11.2014 було складено протокол, яким запропоновано Уповноваженій особі Фонду на ліквідацію визнати нікчемними правочини (договори), перелік яких наведено в Додатку № 1, який є невід'ємною частиною Протоколу.

Комісією з перевірки правочинів було встановлено, що грошові кошти на рахунок позивача надійшли з рахунків інших фізичних осіб, розмір коштів яких перевищував гарантовану суму відшкодування. Крім того, було встановлено, що операції по внесенню коштів здійснювалась лише шляхом внесення інформації до бази даних вкладників, що підтверджується відповідною довідкою, яка знаходиться в матеріалах справи, а оформлення квитанції по внесенню готівкових коштів незаконно здійснювалось працівниками банку у змові з позивачем.

З цього приводу 26.11.2014 року Уповноваженою особою подано заяву до правоохоронних органів про вчинення злочину працівниками банку та позивачем. За результатами розгляду цієї заяви відкрито кримінальне провадження № 0017478 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Правочин, який укладений між Позивачем та ПАТ «КБ «УФС» також є предметом кримінального провадження.

Таким чином, метою укладення договору між позивачем та ПАТ «КБ «УФС» було штучне створення обов'язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати грошові кошти за вкладом, а висновок суду першої інстанції, що грошові кошти фактично внесено до каси банку є помилковим та таким, що не відповідає обставинам справи.

На виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідач листом №001/708 від 11.12.2014 року повідомив Позивача, що вказаний вище договір банківського вкладу укладений між позивачем та банком є нікчемним відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 Цивільного кодексу України.

Положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», чітко не визначене порядку дій, згідно якого уповноважена особа має дотримуватись процедури щодо визнання правочину нікчемними. Саме тому, у Законі і зазначено, що Уповноважена особа забезпечує перевірку правочинів н; предмет виявлення таких, які є нікчемними.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом, (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Щодо висновків банку про те, що правочин укладений між позивачем та банком є нікчемним, колегія суддів зазначає наступне.

31 березня 2014 року Комісією з питань нагляду та регулювання діяльності банків НБУ прийняті рішення № 10 БТ «Про застосування до ПАТ «Комерційний банк «Український фінансовий світ» заходу впливу зигляді обмеження та зупинення здійснення окремих видів здійснюваних операцій».

Згідно п.п. 2.2, 2.2.1, 2.2.9 вказаного рішення до банку ПАТ «Комерційний банк «Українськиі фінансовий світ» були застосовані заходи впливу у вигляді зупинення здійснення окремих здійснюваних операцій з надання банківських послуг строком на 6 місяців до 01.10.2014 року включно, а саме, розміщенні залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, в частині зупинення: залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення, тощо.

Відповідно до п. 1.1. договору між повивачем та ПАТ «КБ «УФС» Банк приймає від вкладника на вкладний рахунок грошові кошти та зобов'язується сплачувати проценти за його користування.

Таким чином, укладаючи вищезазначений правочин банк в порушення вимог Національного банку України залучив фінансові активи із зобов'язанням наступного їх повернення, тобто банк до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним, що відповідно до п.2 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є підставою для визнання його нікчемним.

Комісією з перевірки правочинів було виявлено, що дії які вчинялися вкладниками, в тому числі і позивачем щодо оформлення депозитних вкладів, мали на меті отримати гроші не від Банку і не за рахунок Банку, а за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в першу чергу за рахунок держави.

Проведення вище описаних дій надавало можливість позивачу отримати суму вкладу повністю, без будь-яких обмежень, оскільки, позивач набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами.

Дані обставини визначені п.7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як підстава для визначення нікчемності правочинів.

Враховуючи, що перевіркою були встановлені підстави за якими вищевказаний договір є нікчемним, відповідач на підставі ст.ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», видав наказ N96 від 18.11.2014 року з переліком правочинів, які є нікчемними, в тому числі правочини між позивачем та Банком.

Враховуючи викладене вище, вважаємо, що рішення відповідача про визнання правочинів нікчемними (згідно переліку), оформлене наказом від 18.11.2014 № 6 прийняте відповідно до вимог та в межах повноважень визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що наказ від 18.11.2014 року № 6 позивачем не оскаржувався, а питання правомірності визнання правочину між позивачем та банком нікчемним не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Відтак, в даному випадку, внаслідок вчинення Уповноваженою особою Фонду вищевказаних дій, позивач втратив статус вкладника, а кошти на рахунку - втратили статус вкладу, внаслідок чого позивач набув статус звичайного кредитора Банку, вимоги яких задовольняються за рахунок коштів і майна Банку за правилами ст. 52 Закону.

Однак, заявляючи позовні вимоги до відповідача позивач не оскаржував прийняте Уповноваженою особою Фонду рішення та дії щодо віднесення договору між позивачем та Банком до категорії нікчемних, а також рішення Виконавчої дирекції Фонду від 18.11.2014 р., що є передумовою для вирішення питання про надання Уповноваженою особою до Фонду додаткової інформації про позивача.

Таким чином, на даний час наявний факт існування висновку та рішення Уповноваженої особи Фонду щодо нікчемності вказаного договору, дії та рішення які не оскаржені та не визнані протиправними, що, відповідно, має наслідком втрату коштів на рахунку позивача статусу вкладів, а позивачем - статусу вкладника, у зв'язку з чим на вказані кошти не поширюються гарантії Фонду, оскільки, гарантії Фонду поширюються на кошти вкладників - фізичних осіб, які знаходяться на рахунку за договором вкладу або банківського рахунку.

Крім того, з огляду на те, що Уповноваженою особою Фонду фактично вчинено дію (а не бездіяльність), а саме позивачу відмовлено у включені до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, оформлена відповідним листом, судом не правомірно зроблено висновок про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «УФС».

Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог КАСУ, і не може виходити за межі позовних вимог.

Оскільки правочин щодо відкриття рахунку та внесення коштів на цей рахунок є нікчемним, то позивач не має вкладу в банку і не є вкладником банку. Грошові суми, про які зазначено у позові не підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичний осіб.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на укладений з ПАТ «КБ «УФС» договір банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 45545 від 10.07.2014 року та відповідно внесення грошових коштів на депозитний рахунок у розмірі 190 000, 00 грн.

При цьому позивач не надає до суду оригіналу договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 45545 від 10.07.2014 року та оригіналу квитанцію про внесення готівкових коштів у розміні 190 000, 00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до Національного Банку України надійшов лист ПАТ КБ «УФС» (за підписом головного бухгалтера - директора Департаменту бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_12.), яким повідомлено, що в.о. Голови Ради Директорів 11.07.2014 року надав розпорядження усім працівникам Банку терміново покинути приміщення Головного офісу ПАТ «КБ «УФС», яке знаходилось за адресою: м. Донецьк, пр-т Миру, був 5-Б у зв'язку із напруженим становищем у місті та військовими діями.

У зв'язку з активною фазою проведення антитерористичної операції в Донецькій області, всі оригінали документів, які знаходилися у Головному офісі відповідача-1, за адресою місцезнаходження: м. Донецьк, проспект Миру, буд. 5-Б, спрямовувалися на зберігання до міста Києва, у зв'язку із зміною місцезнаходження Банку.

Проте, 21 червня 2014 року невідомі особи, протиправно заволоділи належним Банку на праві власності автомобілем, в якому знаходилися оригінали документів Банку, в т.ч. і зокрема Договір банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 45545 від 10.07.2014 року, укладений між Банком та ОСОБА_3, який зберігався у м. Донецьк.

За даним фактом керівництвом банку була подана заява на ім'я начальника Куйбишевського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_9 за вих. № 001/1787 від 23.06.2014 року. Однак за фактом поданої заяви повідомлень на адресу Банку з правоохоронних органів не надходило. Про вказані обставини злочину, Банком зроблено відповідну заяву Міністру внутрішніх справ України від 15.08.2014 року, що додається.

11 січня 2016 року на адресу Банку надійшла відповідь від слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо надання інформації про внесення до ЄРДР відомостей, які стосуються вчинених відносно ПАТ «КБ «УФС» кримінальних правопорушень, а також розшуку посадових осіб Банку, короткий зміст якої полягає у тому, що всі матеріали кримінального провадження за фактом захоплення службового автомобіля та головної будівлі Банку знаходяться в адміністративній будівлі Куйбишевського РВ Донецького МУ ГУМВС України в Донецькій області, яка на даний час захоплена представниками так званої «ДНР», що додається.

У зв'язку з втратою документів позивачем подано оголошення в газету «Голос України», яке опубліковане в виданні № 199(5949) від 16.10.2014 року, що додається.

Таким чином повідомляємо, що у відповідача-1 відсутній оригінал вищезазначеного Договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 45545 від 10.07.2014 року.

На підставі вище зазначеного ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.18 р. з метою з'ясування обставин у справі було витребувано у ОСОБА_3 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_10 наступні докази у справі: оригінал договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» №45545 від 10.07.2014 року та докази про вкладення коштів відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» №45545 від 10.07.2014 року у вигляді платіжного доручення, квитанції, ордеру тощо. У зв'язку з цим розгляд справи було відкладено.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції ні позивачем ні представником позивача не надано оригінал договору банківського вкладу (депозиту).

Колегія суддів зазначає, що оскільки оригіналу договору не надано до суду, таким чином не доведено існування самого договору та його укладення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2018 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» Савельєвої Анни Миколаївни - задоволити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2018 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 21 грудня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.М. Кузьмишина