Справа № 2-а-1946/10
Суддя: Калашнікова О. І.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Одеси
Справа: № 2-А- 1946/10/1512
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Мішанчук О.Ф.

Розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі

м.Одеси про зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати неправомірною відмову Управління пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси щодо виплати щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком і зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси нарахувати і сплатити щомісячну державну соціальну допомогу як „дитині війни" за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2007 р. Позивач посилався на ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", яка передбачає право особи, визнаної «дитиною війни», на отримання щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У судовому засіданні позивач надав заяву про уточнення позовних вимог і просив суд зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси нарахувати і сплатити щомісячну державну соціальну допомогу як „дитині війни " за період з 2010 р.

Представник УПФ України в Київському районі м. Одеси до судового засідання не з»явився. про час і місце слухання справи сповіщений, надав письмові заперечення на позов з вимогою вирішити спір за відсутністю представника УПФ України в Київському районі м. Одеси.

Суд вивчив надані документи і встановив наступне: ОСОБА_1 народився 02 травня 1943 року, є пенсіонером за віком і має статус дитини війни, що підтверджується пенсійним посвідченням №299302, виданим Київським УСПЗН 25.07.2003 р. Київської рай адміністрації м. Одеси. Згідно з вимогами Закону України «Про соціальний захист дітей війни" в редакції 18 листопада 2004 року дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Такі виплати у 2006-2007 роках УПФ України не проводило, а у 2008 році і у 2.009 році виплатило частково - у розмірі 10% від прожиткового мінімуму. Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату передбаченої законом щомісячної державної соціальної допомоги, отримав лист про відмову у задоволенні заяви, вважає своє право на отримання підвищення до пенсії порушеним і звернулася до суду з цим позовом.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 у позові посилався на рішення Конституційного Суду України по справі за №1-29 від 9 липня 2007 року про визнання таким, що не відповідає Конституції України п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», на рішення Конституційного Суду України №10-ргт/2008 від 22.05.2008 року, ст.ст.8,22,55,95 Конституції України.

Управління пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси, не визнаючи позов ОСОБА_1, посилалось на наступне: Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" визначено, що пільги дітям війни, встановлені ст.6 Закону „Про соціальний захист дітей війни" запроваджуються у 2006 році поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі, в порядку, визначеному Кабміном України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати підвищення до пенсії дітям війни. Ст.71 Закону „Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст.6 Закону „Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік зупинено. Рішенням Конституційного Суду України від 9.07.2007 року визнано, що ст.71 Закону „Про Державний бюджет" не відповідає Конституції України. Але рішення про відновлення дії ст.6 Закону не приймалось. На теперішній час обчислення пенсій та підвищень, передбачених Законом „про соціальний захист дітей війни" здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року „Деякі питання соціального захисту громадян". Дітям війни підвищення до пенсій проводиться у таких розмірах: з 22 травня 2008 року -48,1 грн, з 1 липня 2008 року - 48,2 грн, з 1 жовтня 2008 року - 49,8 грн. Крім того, представник відповідача посилався і на те, що відповідно до вимог ст.28 ЗУ „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються ЗУ „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", і до категорії громадян, які мають статус „діти війни" не застосовується. Так в ст.. 7 Закону №2195-1У зазначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється тільки за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно доч.1 та 2 ст.23 Бюджетного кодексу будь які бюджетні зобов»язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Згідно зп.5ст.51 Бюджетного кодексу, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов»язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань. У Державному бюджеті на 2009 та 2010 р. не були передбачені видатки на виплату підвищення до пенсії дітям війни понад вищезазначені розміри. Відповідач у своїх письмових запереченнях також посилався на порушення позивачкою строку звернення до суду за захистом свого права.

При вищевикладених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав:

Право позивачки на отримання підвищеної пенсії (на 30% від мінімальної пенсії за віком) передбачено ст.6 Закону «Про соціальний захист дітей війни». П.17 ст.77 Закону „Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинено на 2006 рік дію ст.6 Закону „Про соціальний захист дітей війни". Законом України від 19 січня 2006 року внесені зміни до Закону „ Про Державний бюджет України на 2006 рік", відповідно до яких виключено п.17 ст.77, а ст.110 викладена в іншій редакції. Зокрема встановлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом 7 ст.5 Закону „Про соціальний захист дітей війни" запроваджуються з 1 січня 2006 року, а пільги, передбачені ст.6 Закону - у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році не визначив порядку виплати підвищення до пенсії дітям війни, то вимоги позивачки, що стосуються 2006 року, не підлягають задоволенню у зв'язку з відсутністю правових підстав.

На 2007 рік дію ст.6 Закону „Про соціальний захист дітей війни" було зупинено ст.111 Закону від 19 грудня 2006 року „Про Державний бюджет України на 2007 рік" (з урахуванням положень п.12 ст.71 цього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Коституційного Суду України від 9 липня 2007 року визнані неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" щодо такого зупинення дії ст.6 Закону. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконстуційність. Таким чином, з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року УПФ України в Київському районі м.Одеси повинно було нараховувати і виплачувати ОСОБА_1 підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Розмір мінімальної пенсії за віком встановлено ст.62 Закону «Про державний бюджет України на 2007 рік» і ст.28 Закону «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

П.41 розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким знову були внесені зміни до ст.6 Закону „Про соціальний захист дітей війни", визнано рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року неконституційним. Тому з 22 травня 2008 року УПФ України в Київському районі м.Одесі зобов"язано було нарахувати і виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідач нарахував і виплатив позивачці підвищення пенсії у розмірі 10%. Ст.71 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2009 рік" KM України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигновунь, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із ЗУ „Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже нарахування та виплати у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм ЗУ „Про соціальний захист дітей війни». Аналогічно вирішується питання щодо підвищення пенсії особі, яка має статус «дитини війни», і у 2010 році.

Постанова Кабінету Міністрів України №530 від 22.08.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» є підзаконним актом, який не відповідає нормам Закону «Про соціальний захист дітей війни» в частині розміру щомісячної соціальної допомоги, тому суд керується при вирішенні спору нормами Закону відповідно до ч.4ст.9 КАС України, яка передбачає, що уразі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до вимог ст.99 ч. 1 КАС України адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позовні вимоги позивачки в частині допущення негайного виконання постанови суду, не підлягають задоволенню у зв'язку з відсутністю правових підстав.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Керуючись ст. 158-163 КАС України, суд

Постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м.Одеси щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 державної соціальної допомоги відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 10.06.2010 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Київському районі м.Одеси нарахувати і виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 10.06.2010 р. у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Постанова може бути оскаржена в Одеській апеляційний адміністративний суд через Київський райсуд м. Одеси протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя