Справа № 620/3552/18
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Чернігів Справа № 620/3552/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., за участю секретаря Терехової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовомОСОБА_1
до Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії №1 Комунального медичного закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Чернігівської обласної ради
про за участю сторін від позивача від відповідача визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ОСОБА_1, - особа встановлена за паспортом НОМЕР_2 від 25.06.2008 Кужельна Л.М. - особа встановлена за паспортом НК 308883 від 12.04.1997 та діє на підставі довіреності 5-181 від 18.07.2017 Мирошниченко Л.Р., діє на підставі довіреності 03-05/595 від 03.12.2018 Богдан В.М., діє на підставі довіреності № 03-05/608 від 10.12.2018, Пшенишна Т.Я., діє на підставі довіреності № 03-05/594 від 03.12.2018
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 Комунального медичного закладу «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Чернігівської обласної ради (надалі також - Чернігівська обласна МСЕК № 1) про визнання дій неправомірними щодо прийняття рішення від 11 вересня 2018 року про відсутність підстав для встановлення інвалідності, а також зобов'язання вирішити питання про визнання ОСОБА_1 інвалідом ІІІ групи з дитинства з 11 вересня 2018 року безстроково.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.09.2018 він був оглянутий лікарями Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 з метою встановлення групи інвалідності, проте згідно з довідкою МСЕК № 1 не знайдено підстав для встановлення інвалідності. Вказане рішення вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки його батько приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому від народження позивач має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи. Згідно з медичним висновком спец. ЛКК № 147 від 13 серпня 1993 року у позивача встановлено захворювання - вроджена аномалія кісток нижньої правої кінцівки по типу її гіпоплазії, хибний суглоб правої нижньої кінцівки. За висновком МСЕК від 13.05.2010 позивачеві встановлено ПІ групу інвалідності з дитинства та видано посвідчення особи, потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи І категорії. Наявне захворювання правої нижньої кінцівки є вродженою аномалією і невиліковним. Стан позивача не покращується. Крім того позивач звертає увагу на те, що при вирішенні питання про наявність підстав для встановлення інвалідності враховуються медичний та соціальний критерій. Стан здоров'я позивача створює для нього значні обмеження у працевлаштуванні, організації способу свого життя. На даний час він не працює, оскільки не може знайти собі роботу, яка б відповідала стану здоров'я. Отже, за медичними та соціальними критеріями, позивач вважає, що має показання для встановлення ІІІ групи інвалідності безстроково.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки медико - соціальна експертна комісія при огляді хворого керується медичними показниками. А у випадку, коли хворий у дитячому віці визнавався інвалідом, враховується і соціальний фактор, а саме: навчання, працевлаштування. Так, з 2010 року позивачеві встановлювалась інвалідність ІІІ групи на період навчання. На момент чергового огляду 14.09.2016 ОСОБА_1 встановлена III (третя) група інвалідності до 01.10.2017, з урахуванням потреби працевлаштування. У зв'язку з незгодою з рішенням МСЕК щодо встановлення інвалідності з терміном, ОСОБА_1 був оглянутий на Експертній раді ОЦ MCE 03.10.2016 та рішення обласної МСЕК №1 не змінено. При черговому переогляді 07.11.2017 обласною МСЕК № 1, ОСОБА_1 особою з інвалідністю не визнаний із-за відсутності медичних критеріїв. З вказаним рішенням позивач також не погодився, а тому ОСОБА_1 був оглянутий Центральною МСЕК МОЗ України та рішення Чернігівської обласної МСЕК № 1 не змінено - особою з інвалідністю не визнаний. 11.09.2018 за направленням Чернігівської міської лікарні № 2 від 09.07.2018 (JIKK), за наполяганням хворого про відновлення групи інвалідності, позивач оглянутий обласною МСЕК № 1, однак особою з інвалідністю не визнаний згідно нормативних документів MCE. Враховуючи, що ОСОБА_1 незгодний з рішенням Центральної МСЕК МОЗ України, обласної МСЕК №1, йому було запропоновано стаціонарне обстеження в Українському державному науково-дослідному інституті медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України м. Дніпра. Але такою нагодою позивач не скористався. Представник відповідача зазначає, що обласна МСЕК № 1 при огляді хворого прийняла до уваги соціальній фактор ОСОБА_1 - син ліквідатора аварії на ЧАЄС, має статус особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи, тому і встановлювала III (третю) групу інвалідності на період навчання, а потім на один рік на період раціонального працевлаштування. Таким чином відповідач вважає позивні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не ґрунтуються на належних доказах і, відповідно, задоволенню не підлягають.

Позивач надіслав відповідь на відзив, в якій зазначає, що його батько брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році та позивач народився з наявністю анатомічних дефектів та зазнав впливу радіоактивного опромінення внаслідок опромінення його батька. Зазначає, що його стан за всі роки не покращився, а навпаки став гіршим.

Від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останнім зазначено, що позивач вказуючи на те, що його стан погіршився та всі реабілітаційні заходи неефективні до 2017 року за медичною допомогою не звертався, а тільки проходив обстеження перед проходженням МСЕК.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 04.12.2018 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_3 від 05.08.2010 (безстроково) та копією вкладки НОМЕР_4 від 24.10.2016 з терміном дії до жовтня 2017 року (а.с. 15).

З огляду на матеріали справи вперше Чернігівською обласною МСЕК №1 був оглянутий 12.05.2010 та визнаний особою з інвалідністю III (третьої) групи з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату до 01.06.2011. Інвалідність встановлена на період навчання, що підтверджується актом огляду МСЕК № 779 від 13.05.2010 (а.с. 39-41).

14.07.2010 Чернігівською обласною МСЕК № 1 позивачу було змінено причину інвалідності на захворювання, пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, встановлена III (третя) група інвалідності терміном до 01.08.2013, на період навчання на підставі експертного висновку Чернігівської обласної спеціалізованої ЛКК для дорослих по встановленню причинного зв'язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 85 від 10.07.2010, що підтверджується копією акту Чернігівської обласної МСЕК № 1156 від 14.07.2010 та копією експертного висновку Чернігівської обласної спеціалізованої ЛКК № 85 від 10.07.2010 (а.с. 42-44, 14).

04.09.2013 ОСОБА_1 був визнаний особою з інвалідністю III (третьої) групи, захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, з дитинства до 01.10.2016 на період навчання та працевлаштування, що підтверджується копією акту МСЕК № 1240 від 04.09.2013 (а.с. 45-47).

При черговому огляді ОСОБА_1 встановлена III (третя) група інвалідності до 01.10.2017 на період раціонального працевлаштування, відповідно до копії акту МСЕК № 988 від 14.09.2016 (а.с. 48-50).

У зв'язку з незгодою з актом МСЕК № 988 від 14.09.2016, на підставі заяви матері хворого, ОСОБА_1 був оглянутий на Експертній раді ОЦ MCE 03.10.2016 та відповідно до копії акту МСЕК № 207 від 03.10.2016 рішення обласної МСЕК №1 не змінено (а.с. 51-53).

Відповідно до копії акту МСЕК № 1248 від 07.11.2018 при черговому переогляді 07.11.2017 Чернігівською обласною МСЕК № 1, ОСОБА_1 особою з інвалідністю не визнаний (а.с. 54-56).

На погоджуючись із вказаним рішенням обласної МСЕК №1, ОСОБА_1 був оглянутий Центральною МСЕК МОЗ України, за результатами якого рішення Чернігівської обласної МСЕК № 1 не змінено, особою з інвалідністю позивача не визнано (копія акту № 415 від 13.12.2017, а.с. 57-59).

За направленням Чернігівської міської лікарні № 2 від 09 липня 2018 pоку (JIKK), ОСОБА_1 оглянутий обласною МСЕК № 1 та особою з інвалідністю не визнаний згідно нормативних документів MCE, про що свідчить копія акту огляду МСЕК № 899 від 11.09.2018 (а.с. 60-62).

Крім того, відповідно до наявних в матеріалах справи копій листів від 29.11.2017 № 631/11 та від 19.12.2017 № 670/12 вбачається, що на засіданні ЦМСЕК МОЗ України розглянуто медико-експертну справу та оглянуто громадянина ОСОБА_1 з питання встановлення групи інвалідності і повідомлено, що комісія дійшла висновку, що виявлені функціональні порушення з боку опорно - рухового апарату в легкому ступені обмежують життєдіяльність хворого і згідно чинного законодавства не дають підстав для встановлення групи інвалідності (наказ МОЗ України № 561 від 05.09.2011р., постанова Кабінету Міністрів України від 03.12.2009р. № 1317). Рішення обласної МСЕК залишено без змін (а.с. 64, 65).

Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують права особи, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статті 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських організацій осіб з інвалідністю.

Процедура проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначена Положенням про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі - Положення про МСЕК № 1317).

Пунктом 3 Положення про МСЕК № 1317 встановлено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За змістом пункту 4 Положення Про МСЕК № 1317 Міністерство охорони здоров'я (далі - МОЗ) утворює Центральну медико-соціальну експертну комісію МОЗ, яку очолює головний лікар.

Приписами пункту 10 вказаного Положення обумовлено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії загального та спеціалізованого профілів. До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

В силу вимог п. 12 Положення, до повноважень Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії віднесено надання лікарям комісій консультаційної допомоги з питань проведення медико-соціальної експертизи; проведення у складних випадках огляду осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій.

Згідно з пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.

Пунктом 27 вказаного Положення визначено, що підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Інваліди III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Згідно з пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05 вересня 2011 року № 561, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об'єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Тобто, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров'я, на підставі медичної документації, яка обов'язково включає направлення на МСЕК, та за результатами об'єктивного обстеження особи членами комісії.

Відповідно до п. 23-24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров'я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

З огляду на матеріали справи позивач оскаржуючи рішення відповідача був оглянутий Центральною медико-соціальною експертною комісією МОЗ, якою рішення Чернігівської обласної МСЕК залишено без змін, встановлено, що виявлені функціональні порушення з боку опорно - рухового апарату в легкому ступені обмежують життєдіяльність хворого і згідно чинного законодавства не дають підстав для встановлення групи інвалідності.

Щодо посилання позивача на довідку Інституту травматології та ортопедії НАМН України від 29.01.2018 суд звертає увагу, що вказана довідка не містить визначеного діагнозу як вказує позивач, оскільки у зазначеній довідці зазначено, що ОСОБА_1 звернувся за консультацією з приводу: «вроджені порушення розвитку правої гомілки. Вкорочення правої нижньої кінцівки до 5 см. Статичний сколіоз. Вертеброгенний больовий й радикулярний синдром. Статико-динамічні порушення функції хребта і правої нижньої кінцівки» (а.с.16).

В свою чергу, за результатами обстежень позивача та дослідження медичної документації відповідачем було встановлено та підтверджено рішенням Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ, що виявлені функціональні порушення ОСОБА_1 не дають змоги встановити йому інвалідність, а відтак відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для визнання позивача інвалідом саме за результатами медичного обстеження позивача та на підставі медичної документації.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

В свою чергу, згідно із Законом України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» до компетенції медико-соціальної експертизи відноситься комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Відтак, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Розглядаючи питання про встановлення групи інвалідності позивачу, відповідачем не порушено порядку розгляду цього питання, а тому оскаржуване рішення відповідає положенням Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положенню про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, тобто прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9, ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення, натомість позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Підсумовуючи викладене вище в його сукупності, суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 14033, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач: Чернігівська обласна медико-соціальна експертна комісія №1 Комунального медичного закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" Чернігівської обласної ради, вул. Волковича 25, м. Чернігів, 14029, .

Дата складення повного рішення суду - 20.12.2018.

Суддя Ю. О. Скалозуб