Справа № 2-а-423/10
Суддя: Красько В.Й.
Дата ухвалення: 2010-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дубровицький районний суд Рівненської області
Справа №2а-423/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2010р. Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Красько В.Й.,

за участю секретаря Потерайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 де ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області, в якому зазначив, що являється потерпілим від аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, отримує пенсію по інвалідності. У зв'язку з викладеним вважає, що відповідачем порушується його конституційне право на отримання соціальної щорічної допомоги на оздоровлення, яка виплачуються в розмірах менших, ніж передбачено Чинним законодавством. Незважаючи на його звернення до відповідача з заявами про перерахунок виплати щорічної допомоги на оздоровлення, його права не поновлено, що змусило його звернутись до суду. Просить визнати дії відповідача протиправними, визнати за ним право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи із встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати за 2009 рік.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захист у населення Дубровицької РДА в судове засідання не з'явився, однак суду надіслав заперечення, позов не визнав, пояснив, що розмір допомоги на оздоровлення, яка виплачується позивачу як постраждалому від аварії на ЧАЕС, обчислюється у відповідності до діючого законодавства, зокрема Постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», інших нормативних актів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» не передбачено видатків на виплату допомоги на оздоровлення у більших розмірах, у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, інвалідом 3-ї групи, інвалідність пов'язана з наслідками аварії на ЧАЕС, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні та долученими до справи посвідченням та довідками МСЕК. ОСОБА_3 одержує пенсію по інвалідності на підставі ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі статті 50 цього ж Закону.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки відповідно ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Зі змісту частини другої статті 95 Конституції України, якою встановлюється, що виключно, законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, випливає, що вони не можуть визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Самі ж загальносуспільні потреби, до яких належить і забезпечення права на соціальний захист громадян України, проголошені у статті 46 Конституції України передбачаються у державних програмах, законах, інших нормативно-правових актах. Визначення відповідних бюджетних видатків у Законі про Державний бюджет України не може призводити до обмеження загальносуспільних потреб, порушення прав людини і громадянина, встановлених Конституцією України, зокрема щодо забезпечення рівня життя для осіб, які отримують пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги.

Закон України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення шодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 1 Закону України -"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розвязання пов'язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.

Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема : соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 13 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зазначено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за: 1) пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника; зокрема:

ч.4. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам І і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам IIІ групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати;

ч.5 Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, надається одна з них, за вибором особи.

Ч. 7. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Статтею 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Статтею 67 Закону передбачено порядок підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, зокрема ч.1 конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Стаття 71 передбачає особливості внесення змін до цього Закону, зокрема дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Відповідно до пункту б частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а її статтею 75 встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Конституція України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Кабінет Міністрів України не уповноважений на свій розсуд змінювати, у тому числі зменшувати, конкретні розміри, компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема щорічної допомоги на оздоровлення, встановленої цим Законом.

Окрім того, статтею 71 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Статтею 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам, що стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачена виплата щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах:

інвалідам І і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат;

інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати.

Зі змісту частини 4 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи - щорічної допомоги на оздоровлення, за основу її нарахування береться мінімальна заробітна плата.

Статтею 55 ЗУ "Про державний бюджет України на 2009 рік" встановлений розмір мінімальної заробітної плати на 2009 рік.

Таким чином, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачена кратність щорічної допомоги на оздоровлення в залежності від розміру мінімальної заробітної плати, що склався на відповідний момент, і не визначена можливість встановлення конкретних сум компенсацій і допомоги.

Статтею 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок проводити підвищення конкретних розмірів всіх доплат, пенсій і компенсацій відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, однак невиконання КМУ такого обов'язку не може бути підставою позбавлення громадян права на виплати, передбачені безпосередньо Законом.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-категорії, інвалідність яких пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи - застосуванню підлягають ст. 48, ч.1 ст.67 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р. № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Частиною 2 статті 8 КАС України передбачено, що принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що органи державної влади не можуть посилались на відсутність коштів як на причину невиконання своїх обов'язків.

Наявність права щодо отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, які визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є визначальним, оскільки таке право декларовано державою, то відповідно держава, через створені нею органи, в даному випадку управлінням праці та соціального захисту населення Дубровицької райдержадміністрації Рівненської області, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті допомоги на оздоровлення саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі. Крім того, це право гарантується Конституцією України, зокрема ст.21, ст.22, ч.1 ст.92 Конституції України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та .у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України... суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 158-163 КАСУ, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області у відмові ОСОБА_3 виплатити компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи - щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірах, встановлених ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_3 компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2009 рік в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Дубровицький районний суд, шляхом подання в десятиденний строк, з дня її проголошення, заяви про апеляційне оскарження, з наступним поданням в двадцятиденний строк апеляційної скарги після подачі такої заяви.

Постанова може бути також оскаржена і без подання заяви апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги десятиденний строк.

Суддя: