Справа № 1540/4535/18
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4535/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: представник позивача - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

представник відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Підприємства, яке засновано на власності обєднання громадян Елкон-Дізайн (65081, АДРЕСА_1, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Підприємства, яке засновано на власності обєднання громадян Елкон-Дізайн з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року №.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що вважає зазначене податкове повідомлення-рішення безпідставними та прийнятим у порушення вимог законодавства України.

Так, ППР, в частині визнання завищеною суми бюджетного відшкодування 11ДВ на рахунок платника у банку у розмірі 814800,00 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 407400,00 грн., обґрунтоване висновками про безпідставне застосування нульової ставки з ПДВ до операцій з постачання товару (ліжка двоповерхові), який виготовлений у ПАТ «Харківський завод штампів та пресформ», до яких повинна застосовуватися ставка ПДВ 20%.

У той же час Позивач отримав від ПАТ «ХЗШП» не ліжка, а 1200 комплектів металоконструкцій на ліжко двоповерхове розбірне.

Позивач звертає увагу суду на те, що замовлений та отриманий від ПАТ «ХЗШП» комплект металоконструкцій, не є ліжком, і є недостатнім для виготовлення ліжка двохярусного, оскільки у комплекті відсутні сітка рами внутрішнє плетіння металевої рами, яка є необхідною складовою ліжка і виготовляється Позивачем відповідно до Технологичного регламенту виготовлення рами ліжка металевого двоповерхового розбірного від 15.05.2015 року.

Позивач зазначає, що ним в умовах власного виробництва фактично були вироблені двоповерхові ліжка із використанням замовлених та придбаних у ПАТ «ХЗШП» комплектів металоконструкцій із одночасним виробництвом силами підприємства інших необхідних комплектуючих (сітка рами) із використанням власних комплектуючих (пружин сітки рами у кількості 19200 шт.) та інших активів, які у подальшому були реалізовані замовнику.

Зазначені обставини спростовують висновок Акту про придбання Позивачем у ПАТ «ХЗШП» ліжок, а також, висновоку Акту про реалізацію «придбаних» у ПАТ «ХЗШП» ліжок на адресу МО України за договором № 19/12 від 19.12.17 року.

Крім того, висновки Відповідача в частині визнання завищеною суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у січні 2018 року у розмірі 200577,00 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 100289,00 грн. позивач також вважає такими, що не відповідають дійсності.

Оскаржуване ППР в частині завищення суми бюджетного відшкодування у розмірі 200577,00 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 100289,00 грн. складається із визначених Відповідачем у Акті: суми 167244,00 грн. (підпункт 2 пункту 3.1. Акту) і нарахованих на цю суму штрафних санкцій у розмірі 83622,00 грн., та суми 33333,33 грн. (підпункт 3 пункту 3.1. Акгу) і нарахованих на цю суму штрафних санкцій у розмірі 16666,67 грн.

Позивач звертає увагу суду на ту обставину, що платіжним дорученням № 1084 від 28.12.17 р. (проведено банком АТ КБ «Г1РИВАТБАНК» 28.12.17 р.) Позивач, як отримувач товару, сплатив ПАТ «ХЗШП», як постачальнику товару, ПДВ у сумі 33333,33 грн.

Позивач не включив зазначену суму сплаченого ПДВ до розрахунку бюджетного відшкодування за грудень 2017 року і тому, у відповідності до приписів п. 200.4 ПКУ, мав право влючити суму сплаченого ПДВ у розмірі 33333,33 грн. до розрахунку бюджетного відшкодування за січень 2018 року.

Факт не отримання Позивачем відшкодування зазначеного ПДВ у сумі 33333,33 грн. станом на час проведення перевірки підтверджується даними додатку № 4 до податкової декларації Позивача з ПДВ за січень 2018 року( заявлена сума бюджетного відшкодування у розмірі 954975,00 грн.) та даними платіжного доручення № 25347311 від 25.04.18 р. про відшкодування Позивачу ПДВ по декларації за січень 2018 року у сумі 754398,00 грн. Так, різниця між заявленою у декларації за січень 2018 року сумою бюджетного відшкодування - 954975,00 грн. та фактично отриманою сумою бюджетного відшкодування - 754398,00 грн. складає 200577,00 грн., тобто, суму ПДВ, визначену у ППР, як суму завищення бюджетного відшкодування у податковій декларації за січень 2018 р.

За даними Акту, Відповдач, податковим повідомленням рішенням за формою ВЗ від 26.12.2017 р. № НОМЕР_1, відмовив Позивачу у наданні бюджетного відшкодування у розмірі 167244,00 грн. у звязку із відсутністю у Позивача права на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку у розмірі 167244,00 грн., оскільки зазначена сума включена до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ в порушення вимог частини б) пункту 200.4 ПКУ на підставі передплат, здійснених в адресу постачальників товарів.

При цьому, зазначеним повідомленням рішенням за формою ВЗ від 26.12.2017 р. № НОМЕР_1, Позивачу надане право врахувати суму ПДВ, у якій цим рішенням відмовлено при наданні бюджетного відшкодування, в розрахунку бюджетного відшкодування у майбутніх податкових періодах.

Також Позивач звертає увагу суду на ту обставину, що штрафні (фінансові) санкції, зазначені у ППР, накладені у розмірі 50 відсотків визначеної Відповідачем суми завищення бюджетного відшкодування. У той же час, відповідно до пункту 123.1 ПКУ, штраф у розмірі 50 відсотків завищеної суми бюджетного відшкодування накладається при повторному протягом 1095 зменшенні контролюючим органом суми бюджетного відшкодування. Акт не містить даних, щодо підстав накладання штрафу за відповідним ППР у розмірі 50 відсотків, а саме ППР не містить ані посилань на такі підстави, ані посилань на пункт 123.1 ПКУ, як на підставу застосування штрафних санкцій.

На підставі викладеного Позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення рішення необґрунтованим та таким, що належить до скасування.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадженняо провадження.

19.10.2018 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що між Позивачем та ПАТ «Харківський завод штампів та пресформ» було укладено договір купівлі - продажу ліжок від 02.02.2015 року №54. У подальшому придбані ліжка ПГОІ «Елкон - Дізайн» реалізовано на адресу Міністерства оборони України «Квартирно - експлуатаційного відділу міста Дніпро» на підставі договору про закупівлю товарів, робіт або послуг від 19.12.2017 №19/12.

Перевіркою встановлено, що у Позивача відсутні основні засоби, трудові ресурси та комплектуючі для організації виробництва.

В порушення п. 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України Позивачем безпідставно застосовано нульову ставку з ПДВ до операцій з постачання товару (ліжка двохповерхові), який виготовлений ПАТ «Харківський завод штампів та пресформ», до яких застосовується ставка 20 відсотків. В свою чергу Позивачем складено видаткові накладні на адресу Міністерства оборони України «Квартирно - експлуатаційного відділу міста Дніпро» зі ставкою 0% ПДВ на 4 074 000 грн. Податкові накладні на адресу Міністерства оборони України «Квартирно - експлу атаційного відділу міста Дніпро» не складались та не реєструвались.

Таким чином, скаржником у грудні 2017 року не нараховані податкові зобов'язання у розмірі 814800 грн. та відповідно не відображені в декларації за грудень 2017. що призвело до завищення від ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 814 800 грн., яке було заявлено до бюджетного відшкодування в декларації за грудень 2017 року.

Крім того, у ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки підприємства, яке засноване на власності обєднання громадян «ЕЛКОН-ДІЗАЙН» з питання достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2018 року встановлено включення до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ на 167 244 грн. яку було зменшено в ході документальної позапланової виїзної перевірки за вересень 2017 року - акт № 1855/15-32-12- 03 від 11.12.2017. Згідно акту встановлена відсутність сплати.

За результатами вищезазначеного акту документальної позапланової виїзної перевірки №1855/15-32-12-03 від 11.12.2017 було складено податкове повідомлення - рішення від 26.12.2017 №.

Не погодившись з податковим повідомленням - рішенням від 26.12.2017 № скаржником подано позовну заяву до Одеського окружного адміністративного суду (ухвала про відкриття про впровадження - справа 815/677/18).

Водночас скаржником було повторно задекларовано суму 167244 грн. у складі податкового кредиту та бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у декларації за січень 2018 року.

Таким чином, в порушення п. 198.6 ст.198. абзацу б) п.200.4 ст.200 ПКУ встановлено, що підприємство ПГОІ «Елкон - Дізайн» завищило суму бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ГІДВ за січень 2018 року) у розмірі 167 244 грн.

Також відповідач зазначив, що у ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки підприємства скаржником з питання достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2018 року встановлено включення до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ суму від постачальника товарів (робіт, послуг, тощо) по якому відсутня оплата на 33333,33 грн.

В ході перевірки контролюючим органом встановлено, що підприємство ПГОІ «Елкон - Дізайн» завищено суму бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за січень 2018 року) у розмірі 33333,00 грн. по факту включення до розрахунку суми бюджетного відшкодування ПДВ (додаток №3 до податкової декларації з ПДВ) сум ПДВ, які не сплачені постачальникам товарів (робіт, послуг, тощо) протягом вересня 2017 року.

15.11.2018 року від представника Позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він додатково зазначив, що Позивачем, в умовах власного виробництва фактично були вироблені двоповерхові ліжка із використанням замовлених та придбаних у ПАТ «ХЗШП» комплектів металоконструкцій із одночасним виробництвом силами підприємства інших необхідних комплектуючих (сітка рами) із використанням власних комплектуючих (пружин сітки рами у кількості 19200 шт.) та інших активів, які у подальшому були реалізовані замовнику. Зазначені обставини, Відповідачем не спростовано, у звязку з чим твердження Відповідача, які містяться у Відзиві щодо придбання Позивачем двоповерхових ліжок у ПАТ «ХЗШП» за договором купівлі-продажу ліжок № 54 від 02.02.2015 р. та продажу цих самих ліжок за договором № 19/12 від 19.12.17 року, відсутності у Позивача трудових ресурсів, основних засобів та комплектуючих для організації виробництва є необірунтованими та не відповідають дійсності

Крім того, у пункті 2.13. Акту перевірки містяться дані про чисельність працівників Позивача у грудні 2017 січні 2018 року, які спростовують твердження Відповідача про відсутність у Позивача трудових ресурсів для організації виробництва. У пункті 2.3. Акту перевірки містяться дані про наявність у Позивача основних засобів, при цьому засоби, зазначені у пунктах 6, 7, 9, 17, 26, 28, 29, 31, 6.3, 64 переліку, наведеного у пункті 2.3. Акту перевірки є такими, що підлягають безпосередньому застосуванню при виготовленні ліжок, проданих Позивачем за договором № 19/12 від 19.12.17 року. Зазначені дані спростовують твердження Відповідача про відсутність у Позивача основних засобів для організації виробництва.

Позивач зазначає, що він має усі можливості для виробництва двоповерхових ліжок із комплектуючих які отримує на своє замовлення і фактично виробив двоповерхові ліжка, які були реалізовані замовнику за договором № 19/12 від 19.12.17 року, що спростовує висновки Акту перевірки і підтверджує обставини на які посилається Позивач у якості підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Позивач, в частині оскарження визнання завищеною відповідної суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за січень 2018 року у розмірі 167244,00 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 83622,00 грн., у якості підстави позову зазначив, що повідомленням-рішенням за формою ВЗ від 26.12.2017 р. № НОМЕР_1, Позивачу надане право врахувати суму ПДВ, у якій цим рішенням відмовлено при наданні бюджетного відшкодування, в розрахунку бюджетного відшкодування у майбутніх податкових періодах, а також ту обставину, що на час подання податкової декларації за січень 2018 року (і на час складання ППР), ПДВ у сумі 167244 грн., включений до розрахунку бюджетного відшкодування за січень 2018 року, не був відшкодований Позивачу, що, відповідно до пункту 2 Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, унеможливлює складання щодо такої суми ПДВ повідомлення-рішення за формою «В1» із застосуванням відповідних штрафних санкцій.

Крім того, позивач зазначив, що станом на 04.01.18 року Позивачем були сплачені усі суми ПДВ, які підлягали сплаті за отриманий від ПрАТ «Харківський завод штампів та пресформ», що спростовує твердження Відповідача про неправомірне включення Позивачем ПДВ у розмірі 33333,33 грн. до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ (податкова декларація за січень 2018 року), як такого, що не сплачений постачальнику.

Ухвалою суду від 15.11.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 13.12.2018 року представник Позивача підтримав адміністративний позов у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених в тексті позовної заяви та відповіді на відзив.

В судовому засіданні 13.12.2018 року представник Відповідачів заперечував проти адміністративного позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених в тексті відзиву.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заперечення на нього, судом встановлено наступне.

В період з 05.04.2018 року по 11.04.2018 року співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПГОІ «Елкон-Дізайн» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2018 року.

За результатами перевірки 18.04.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області склало акт № №821/15-32-12-03/32153207 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПГОІ «Елкон-Дізайн» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за січень 2018 року.

Актом перевірки встановлено наступні порушення ПГОІ «Елкон Дізайн вимог Кодексу в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за грудень 2017 року та січень 2018 року у розмірі 1015377 грн., а саме:

в порушення п.8 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення», ст. 193, ст.194, п.200.1, абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2017 року у розмірі 814800,0 грн.

в порушення п. 198.6, ст.198, п.200.1, абзацу б) п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за січень 2018 року у розмірі 200577,0 грн.

На підставі вказаних висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнятіо податкове повідомлення-рішення № від 10.05.2018 року про зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку на 1015377 грн, та штрафної санкції на 507689 грн.

Не погоджуючись із висновками Акту перевірки від 18.04.18 року та з ППР № від 10.05.2018 року, Позивач в порядку адміністративного оскарження, звертався до ГУ АФС в Одеській області та до Державної фіскальної служби України, із запереченнями та скаргою, відповідно, проте вони були залишені без задоволення.

Не погодившись з висновками податкового органу та прийнятим Головним управлінням ДФС в Одеській області податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив вказане рішення субєкта владних повноважень в судовому порядку, звернувшись до суду із даним позовом.

Відповідно до статті 7 Податкового Кодексу України від 02.10.2012 року № 2755-VІ (далі - ПК України) під час встановлення податку обовязкові визначаються такі елементи: порядок обчислення податку, податковий період, строк та порядок подання звітності. і т.д.

Підпунктом 14.1.181 статті 14 ПК України встановлено, що податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування відшкодування від'ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Звітний (податковий) період визначається у порядку, встановленому статтею 202 розділу V ПК України , і може дорівнювати одному календарному місяцю, а у випадках, визначених Кодексом, - календарному кварталу з урахуванням певних особливостей.

Відповідно до пункту 49.18 статті 49 розділу II та пункту 203.1 статті 203 розділу V Кодексу для подання декларації встановлюються такі строки:

1) якщо звітний (податковий) період дорівнює календарному місяцю, декларація подається до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.2 статті 203 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Правила здійснення бюджетного відшкодування встановлено статтею 200 ПК України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України, визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбувалася раніше, а саме дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг.

Вказані законодавчі норми пов'язують виникнення права платника на податковий кредит з датою здійснення "першої події", якою може виступати і факт перерахування авансу контрагенту за майбутню поставку.

Згідно пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Отже, бюджетному відшкодуванню підлягає, зокрема, частина від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до держбюджету.)

Згідно з пунктами 200.7, 200.8, 200.9 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додається розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України

Пунктами 200.10, 200.11 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Відповідно до п. 8 підрозділу 2 «Особливості справляння податку на додану вартість» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на період до 1 січня 2020 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх власністю, де кількість інвалідів, які мають там основне місце роботи, становить протягом попереднього звітного періоду не менше 50 відсотків середньооблікової кількості штатних працівників, і за умови, що фонд оплати праці таких інвалідів становить протягом звітного періоду не менше 25 відсотків суми загальних витрат на оплату праці, що відносяться до складу витрат виробництва. Безпосереднім вважається виготовлення товарів/послуг, внаслідок якого сума витрат, понесених на переробку (обробку, інші види перетворення) сировини, комплектуючих, складових частин, інших покупних товарів, які використовуються у виготовленні таких товарів, становить не менше 8 відсотків продажної ціни таких виготовлених товарів.

Надаючи оцінку правомірності спірного податкового повідомлення-рішення суд зазначає, що у Договорі № 54 від 02.02.2015 р., укладеному між Позивачем та ПАТ «ХЗШП» зазначено: «На умовах Договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупця Продукцію, а Покупець приймає на ceбe зобовязання прийняти таку продукцію та оплатити її повну вартість в обумовлений Договором строк. Загальна кількість, асортимент та ціна Продукції визначаютьсяу рахунку-фактурі».

Згідно даних видаткових накладних ПАТ «ХЗШП» (№ РН-0001981 від 13.12.17 р., № РН-0002020 від 20.12.17 р, № РН-0002054 від 26.12.17 р., № РН-0002067 від 28.12.17 р„ № РН-0000002 від 04.01.18 р.) Позивач отримав від ПАТ «ХЗШП» 1200 комплектів металоконструкцій на ліжко двоповерхове розбірне.

Таким чином судом встановлено, що замовлений та отриманий від ПАТ «ХЗШП» комплект (комплекти) металоконструкцій, не є ліжком.

Відповідно до Ескізу ліжка, який міститься у Додатку № 4 до Договору № 19/12 від 19.12.17 р. і є його невідємною частиною, ліжка які були реалізовані Позивачем за зазначеним договором на адресу Міністерства оборони України повинні мати сітку рами ліжка (внутрішнє плетіння металевої рами), тобто обовязкову складову ліжка, яка не замовлялася Позивачем у ПАТ «ХЗШП» у складі відповідних комплектів металоконструкцій і не поставлялася ПАТ «ХЗШП» на адресу Позивача.

Позивач зазначає, що ним, в умовах власного виробництва фактично були вироблені двоповерхові ліжка із використанням замовлених та придбаних у ПАТ «ХЗШП» комплектів металоконструкцій із одночасним виробництвом силами підприємства інших необхідних комплектуючих (сітка рами) із використанням власних комплектуючих (пружин сітки рами у кількості 19200 шт.) та інших активів, які у подальшому були реалізовані замовнику.

Аналізуючи відомості, наведені в акті перевірки стосовно наявності у Позивача трудових ресурсів та основних засобів для організації виробництва суд дійшов висновку, що у позивача були наявні трудові ресурси та основні засоби для організації виробництва двоповерхових ліжок із використанням замовлених та придбаних у ПАТ «ХЗШП» комплектів металоконструкцій.

З огляду на зазначене висновки Відповідача про безпідставне застосування нульової ставки з ПДВ до операцій з постачання товару (ліжка двоповерхові), який виготовлений у ПАТ «Харківський завод штампів та пресформ», не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи.

Крім того, відповідно до підпункт 3 пункту 3.1. Акту перевірки, сума 33333,33 грн. визнана Відповідачем як така, що завищує розмір бюджетного відшкодування за січень 2018 року, у звязку із відсутністью у Позивача документів, які підтверджують сплату зазначеної суми у складі ПАВ сплаченого позивачем у січні 2018 року.

Судом встановлено, що Позивач платіжним дорученням № 1084 від 28.12.17 р., як отримувач товару, сплатив ПАТ «ХЗШП», як постачальнику товару, ПДВ у сумі 33333,33 грн. Позивач не включив зазначену суму сплаченого ПДВ до розрахунку бюджетного відшкодування за грудень 2017 року і тому, у відповідності до приписів п. 200.4 ПКУ, мав право влючити суму сплаченого ПДВ у розмірі 33333,33 ірн. до розрахунку бюджетного відшкодування за січень 2018 року.

Зазначене свідчить про правомірне включення Позивачем до розрахунку бюджетного відшкодування за січень 2018 року суми фактично сплаченого ПДВ у розмірі 33333,3.3 грн. та спростовує висновок Акгу (підпункт 3 пункту .3.1 Акту) про завищення Позивачем суми бюджетного відшкодування, заявленого на рахунок платника у банку за січень 2018 року у розмірі 33333,33 грн., допущене Позивачем внаслідок порушення вимог абзацу б) п. 200.4 ст. 200 ПКУ.

Крім того, за даними Акту, Відповдач, податковим повідомленням рішенням за формою ВЗ від 26.12.2017 р. № НОМЕР_1, відмовив Позивачу у наданні бюджетного відшкодування у розмірі 167244,00 грн. у звязку із відсутністю у Позивача права на отримання бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку у розмірі 167244,00 грн.

При цьому, зазначеним повідомленням рішенням за формою ВЗ від 26.12.2017 р. № НОМЕР_1, Позивачу надане право врахувати суму ПДВ, у якій цим рішенням відмовлено при наданні бюджетного відшкодування, в розрахунку бюджетного відшкодування у майбутніх податкових періодах, що, як встановлено судом, ним і було зроблено.

Крім того, як вбачається з компютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», постановою одеського апеляційного адміністративного суду від 28.08.2018 року по справі № 815/677/18 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення ГУ ДФС в Одеській області від 26.12.2017 №.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 10.05.2018 року №.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 22845,99 грн.

У звязку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі по 22845,99 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Підприємства, яке засновано на власності обєднання громадян Елкон-Дізайн (65081, АДРЕСА_1, ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.05.2018 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Підприємства, яке засновано на власності обєднання громадян Елкон-Дізайн (65081, АДРЕСА_1, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 22845 (двадцять дві тисячі вісімсот сорок пять) грн. та 99 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 22.12.2018 року.

Суддя А.А. Радчук.

.