Справа № 810/518/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/518/18 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврогазбудсервіс" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Єврогазбудсервіс» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11 грудня 2017 року №.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2018 року даний позов задоволено.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходив з того, що порушення граничних термінів щодо реєстрації податкових накладних сталося не з вини ТОВ "Єврогазбудсервіс", а внаслідок протиправних дій податкових органів, тому позовні вимоги позивача є вмотивованими.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2017 року Головним управлінням ДФС у Київській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності, своєчасності подання податкової звітності, сплати узгодженої суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість, своєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН ТОВ «Єврогазбудсервіс» за грудень 2016 року.

Результати перевірки оформлені актом від 10 листопада 2017 року №6098/12-02/40875338 (далі - Акт перевірки) (а.с. 12-13).

В ході перевірки контролюючим органом встановлений факт несвоєчасної реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме, податкову накладну від 01 грудня 2016 року №1 ТОВ «Єврогазбудсервіс» зареєструвало лише 20 грудня 2016 року, тобто із затримкою у 4 дні.

З урахуванням викладеного, контролюючий орган в Акті перевірки дійшов висновку про порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Розглянувши заперечення позивача на Акт перевірки, Головне управління ДФС у Київській області прийняло рішення від 07 грудня 2016 року №8818/10/10-36-12-01-19, яким висновки акта від 10 листопада 2017 року №6098/12-02/40875338 залишило без змін (а.с. 16-18).

На підставі висновків Акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області було прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення від 11 грудня 2016 року №, яким позивачеві на підставі положень пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України визначено штраф у розмірі 4583,33 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та прийнятим ним рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як встановлено судом першої інстанції, 01 грудня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврогазбудсервіс» за правилом першої з подій (надходження коштів за товар) було складено на користь ТОВ «Укр Ойл» податкову накладну №1 на суму ПДВ 45 833,33 грн.

Виходячи з вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, граничним терміном реєстрації податкової накладної від 01 грудня 2016 року №1 є 16 грудня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, податкову накладну від 01 грудня 2016 року №1 в ЄРПН зареєстровано лише 20 грудня 2016 року, що підтверджується квитанцією №1.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що податкова накладна від 01 грудня 2016 року №1 була зареєстрована із затримкою у 4 дні.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, позивачем 08 грудня 2016 року було надіслано засобами телекомунікаційного зв'язку на адресу контролюючого органу договір про визнання електронних документів.

Відповідно до квитанції №1, договір про визнання електронних документів було доставлено до ДФС 08 грудня 2016 року о 10:54 год. та збережено на центральному рівні.

Водночас квитанція №2 про прийняття та реєстрацію договору про визнання електронних документів, що був направлений контролюючому органу 08 грудня 2016 року, надійшла позивачеві лише 20 грудня 2016 року.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За п. 42.4 статті 42 ПК України визначено, що з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Відповідно до п. 5 розд. III Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233, порядок подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку для платника податків передбачає:

- отримання у будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи.

- отримання в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА тексту примірного договору про визнання електронних документів, безкоштовного спеціалізоване програмного забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

- заповнення необхідних реквізитів примірного договору про визнання електронних документів;

- надання до органу ДПС за місцем реєстрації підписаних та скріплених печаткою двох примірників договору та посилених сертифікатів відкритих ключів на електронному носії;

- після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації, - отримання примірника договору.

Отже, для забезпечення можливості надсилати до контролюючого органу податкових документів в електронному вигляді платник податків зобов'язаний укласти з контролюючим органом договір про визнання електронних документів, форма та зміст якого затверджені додатком №1 до Інструкції №233.

Додатком 1 до Інструкції затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно Розділу 6 якого передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами.

Договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

У разі припинення дії Договору надісланий Платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

При цьому, за змістом Інструкції №233, формою підтвердження у прийнятті та реєстрації поданих платником податкових документів в електронному вигляді, або про відмову у їх прийнятті та/або реєстрації, є відповідні квитанції, що надсилаються за наслідками обробки електронних документів.

Відповідно до п.7.4 розділу ІІІ Інструкції №233, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Пунктом 7.5 розділу ІІІ Інструкції №233 передбачено, що підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС (пункт 7.6 розділу ІІІ Інструкції №233).

Таким чином, про відмову у прийнятті податкових документів контролюючий орган надсилає платнику податків квитанцію №2 із зазначенням причин відмови.

Відповідно до ч. 1 статті 14, ч. 1 статті 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Листом від 14 грудня 2011 року на офіційному веб-порталі Державної фіскальної служби України (http://www.sfs.gov.ua/elektronna-zvitnist/platnikam-podatkiv-pro/povidomlennya-platnikam-pod/58693.html) повідомлено про можливість укладання договору «Про визнання електронних документів» не лише в паперовому вигляді, але і в електронному, крім того, доказом укладання договору, який підписується ЕЦП посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки та ЕЦП ДПС України, є друга квитанція. Водночас, у випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови.

Аналогічна інформація викладена в листі Державної податкової адміністрації України від 22 липня 2011 року № 19916/7/28-0517 «Методичні рекомендації щодо роботи з Договорами «Про визнання електронних документів» в електронному вигляді». Крім того, в цих Методичних рекомендаціях визначений термін обробки відповідальним співробітником органу ДПС договору, направленого платником в електронному вигляді, - до 5 робочих днів.

Як зазначалося вище, квитанція №2 про прийняття та реєстрацію договору про визнання електронних документів, що був направлений контролюючому органу 08 грудня 2016 року, надійшла позивачеві лише 20 грудня 2016 року. Тобто, період обробки фахівцями контролюючого органу надісланого позивачем договору тривав 12 днів.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що ГУ ДФС у Київській області було порушено порядок прийняття документа, а отже, бездіяльність відповідного суб'єкта владних повноважень є протиправною.

Також судом першої інстанції слушно було зауважено, що оскільки на момент виникнення спірних правовідносин податкові накладні та інша податкова звітність, що стосується ПДВ, подається платниками податків виключно в електронній формі, підписання договору про визнання електронних документів має бути забезпечене контролюючим органом у строк, що не буде перешкоджати платникові податків виконати вчасно податковий обов'язок.

Слід зазначити, що жодних пояснень щодо правомірності своїх дій/бездіяльності, чи хоча б мотивів та обґрунтування такої поведінки відповідачем надано не було. Посилання апелянта на те, що позивачем не було оскаржено його дії щодо невчасного укладення договору про визнання електронної звітності судом до уваги не приймається, оскільки на вирішення справи по суті це не впливає, і тим більше, не спростовує протиправну бездіяльність податкового органу.

Щодо скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно п.120-1.1 статті 120 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 1 0 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Отже з аналізу наведених обставин справи вбачається, що позивачем було вчинено всі залежні від нього дії по недопущенню порушення строків реєстрації накладних, при цьому, таке порушення сталося не з вини платника податків.

Відповідно, оскільки наявність вини ТОВ «Єврогазбудсервіс» у несвоєчасній реєстрації накладних не встановлено, то й немає підстав для застосування до позивача юридичної відповідальності. Таким чином, податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної, передбачених статтею 120-1 Податкового кодексу України, лише за наявності його вини. При цьому, не підписання вчасно договору про визнання електронних документів контролюючим органом, внаслідок чого певне товариство не мало можливості зареєструвати накладні, свідчить про відсутність вини суб'єкта господарювання.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 15 травня 2018 року по справі № 810/3417/16 та від 30 січня 2018 року по справі № 815/2745/17.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності своїх дій та обґрунтованості прийняття оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.