Справа № 361/5570/18
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 361/5570/18
Провадження № 2-а/361/331/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 грудня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В., при секретарі Коваль А.В., розглянувши в судовому засіданні з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, в приміщенні суду в м. Бровари адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи інспектора Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП Ващишена Б.П., третя особа на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у місті Києві, про визнання протиправними дій посадової особи, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач просить визнати протиправними дії посадової особи інспектора поліції Ващишена Б.П. щодо притягнення позивачки до адміністративної відповідальності 28 березня 2018р. за порушення ПДРУ, та скасувати постанову ВР №277295 від 28.03.2018р., винесену інспектором поліції Ващишеним Б.П., про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач порушив вимоги ст.ст.33, 245, 258, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП, а саме: відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, при тому що повинен був розглянути справу за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд таких справ; відповідач порушив процедуру розгляду справи, і не забезпечив позивачці її процесуальні права, зокрема, позивач не була ознайомлена з матеріалами справи та з доказами проти неї, не було надано їй можливості надати пояснення та докази, не було надано можливості користуватись послугами адвоката, розглянуто справу у її відсутності, не вручено постанову. Оскаржувану постанову просить скасувати, як винесену відповідачем незаконно, без доказів вини водія, без забезпечення процесуальних прав. В дійсності водій не порушила правил дорожнього руху, в тому числі п. 17.1 ПДРУ (що було поставлено їй у провину), а керувалась вимогами п.17.2 ПДРУ та перелаштувалась у праву крайню смугу, ввімкнувши покажчики правого повороту, з наміром здійснити поворот праворуч, і була зупинена відповідачем після здійснення такого повороту.

В судовому засіданні позивач підтримала позов, не оспорюючи самого факту керування вказаним у постанові транспортним засобом у вказаному місці, і з приводу конкретних обставин пояснила, що перелаштувалась у праву смугу, позначену для руху автобусів, в місці з пунктирним розривом, що надавав їй право здійснити вказаний маневр, безпосередньо перед тим як повернути праворуч на вулицю Народну, їхала з включеними показчиками правого повороту; після правого повороту на вулицю Народну була зупинена відповідачем; не погодившись з висловленим інспектором порушенням п.17.1 ПДРУ, пояснила, що виконувала п.17.2 ПДРУ і порушень не допустила, вимагала пред'явити їй докази, якщо такі є, намагалась довести, що не допустила порушень; просила дати можливість спілкування з адвокатом, дати можливість надати письмові пояснення; запитувала, як у такому разі вона повинна була б здійснити поворот праворуч, якщо не з даної смуги; інспектор мав намір скласти постанову та призначити штраф за порушення, але після дискусії з відповідачем - як вона зрозуміла - що вона переконала інспектора у дотриманні правил дорожнього руху, - інспектор постанову не склав і їй не вручив, побажав щасливої дороги, тому вона вважала, що інцидент вичерпано, і вона не притягається до відповідальності. Про наявність оскаржуваної постанови вона дізналась в кінці серпня 2018р., отримавши від ДВС постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї штрафу. Тому просила поновити строк звернення до суду з оскарженням даної постанови, як пропущений з поважних причин.

Представник позивача підтримав позов, просив врахувати порушення відповідачем вимог КУпАП при притягненні позивачки до амдін.відповідальності, та визнати його дії протиправними, і скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач посадова особа Вищишен Б.П. відзиву не подав.

Судом залучено до участі у справі третьою особою орган, посадовою особою якого є відповідач. Третя особа надала відзив, який, враховуючи статус вказаного органу, судом розглядається як письмові пояснення третьої особи, оскільки представник , який подав відзив, не надав суду довіреності чи іншого належного документу, який би підтверджував його повноваження як представника безпосередньо відповідача, зазначеного у позовній заяві.

В даному відзиві (письмових поясненнях) представник третьої особи послався на те, що відповідач діяв в межах наданих повноважень; що порушення позивача було виявлено і зафіксовано нагрудною камерою, що розгляд справи відбувся на місці вчинення порушення одразу після зупинки правопорушника; що у даному випадку протокол не складався - у відповідності до вимог КУпАП; що водію були роз'яснені і забезпечені процесуальні права; з приводу порушення зазначив, що відповідачем було виявлено порушення водієм вимог п.17.1 ПДРУ щодо заборони руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11; що вказане порушення ПДРУ є складом адміністративного правопорушення, зазначеного у ч.3 ст.122 КУпАП. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог КУпАП, права водія не порушені, постанова є законною.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, ними подано доказ - відеозапис розгляду справи на місці і складення постанови, яка оскаржується.

Оскаржуваною Постановою про накладення адмін. стягнення серія ВР №277295 від 28 березня 2018 року, винесеною інспектором поліції Ващишеним Б.П. (Богданом Петровичем), на позивачку ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу 510грн.; за змістом порушення: водій ОСОБА_1 , 28.03.2018р. о 18-15, керуючи автомобілем Субару Форестер, н.з. НОМЕР_1 на проспекті Лобановського, 77 у м. Києві, здійснив рух у полосі для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив вимоги п.17.1 ПДРУ.

В постанові зазначено, що водій від підпису відмовився, надіслано поштою з штемпелем 30.03.2018. Доказів дійсного відправлення постанови водію і її отримання (доставлення адресату) суду не надано.

З проглянутого відеозапису, наданого на диску третьою особою, встановлено, що в трьох файлах (відеозаписах), початок першого запису: 15-05, кінець запису в останньому третьому файлі: 15-35. Зафіксовано зупинку автомобіля під керуванням водія (позивача), початок розмови, коли інспектор представився, попросив на огляд документи; повідомив про причину зупинки: порушення п.17.1 ПДРУ- рух у смузі для маршрутного транспорту. Водій заперечувала порушення правил дорожнього руху, пояснювала, що перелаштувалась у дану смугу з наміром правого повороту, після чого здійснила правий поворот, що відповідає вимогам ПДРУ; зафіксована дискусія між сторонами з даного приводу, зокрема відповідач зазначав про рух у даній смузі протягом тривалого часу, що - з його слів- зафіксовано на камеру, позивач з своєї сторони заперечувала і вимагала надати докази, у відповідь позивачці був продемонстрований мобільний телефон, але ніякий запис на ньому не переглядався, принаймні дані події не зафіксовані наданим суду відеозаписом. Також зафіксовано, як позивач вимагала пояснити їй права, вимагала забезпечення права на адвоката. Також зафіксовано, що інспектор записував анкетні дані водія, роз'яснював, за що притягається особа до відповідальності, розмір штрафу і порядок його сплати, пропонував поставити підпис у постанові про отримання. Зафіксовано, як позивач висловила намір ознайомитись з постановою та надати письмові пояснення; але на відео не зафіксовано безпосередньо надання позивачці можливості подати письмові пояснення; не зафіксовано самого факту передачі постанови для ознайомлення чи вручення копії постанови.

Враховуючи, що на відеозаписах зафіксовано час (з 15-05 до 15-35), а в постанові вказано час 18-15, то не виключена можливість складення повного тексту постанови і її остаточне дооформлення вже після закінчення подій, зафіксованих на відео. Тобто не спростована версія позивачки, що при ній постанова остаточно не складалась і їй копія постанови (повністю оформленої та підписаної особою, що її склала) - на місці події не вручалась, що може означати відсутність як такої відмови водія отримати постанову, про що зазначено в постанові.

Оскільки іншої достовірної інформації про своєчасне вручення постанови водію або відмову від отримання постанови не надано, то суд поновлює строк звернення до суду як пропущений з поважних причин.

Розглядаючи справу по суті, суд робить такі висновки:

Щодо процедури:

У даному випадку розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, протокол не складався. Такі дії відповідача не суперечать вимогам КУпАП.

Повноваження відповідача позивач не оспорює.

Щодо роз'яснення прав водію, то такі дії відповідачем виконані.

Позовні вимоги в цій частині необґрунтовані.

По суті порушення:

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено адмін..відповідальність за порушення правил руху в смузі для маршрутних транспортних засобів.

П.17.1 ПДРУ забороняє рух інших транспортних засобів на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів , позначеній дорожніми знаками 5.8 або 5.11.

П.17.2 ПДРУ дозволяє водію повертати праворуч із смуги для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчатою лінією дорожньої розмітки.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з,ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з,ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні адмін.стягнення посадова особа відповідно до вимог ч.3 ст.33, ст.34,ст.35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, зокрема повинна буди обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, відповідна ним норма закону, наведені пояснення особи, що притягається до відповідальності, докази, надано їм оцінку.

Згідно вимог до притягнення до адмін.відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності, а також наявність складу адміністративного правопорушення покладається на посадову особу.

Саме суб'єкт владних повноважень (відповідач) зобов'язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об'єктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Щодо доказів:

В оскаржуваній постанові є посилання на доказ : відео АА 00459.

Суду третьою особою надані три відеозаписи , зміст яких наведений вище. На жодному з наданих відеозаписів не зафіксовано дії водія, що відносяться до самого порушення, зокрема, рух керованого позивачем транспортного засобу у смузі, позначеній знаком 5.11 ПДРУ; наявність такої смуги і такого знаку; крім того не надано доказів на спростування версії позивача, що перелаштування в таку смугу було обумовлене наступним маневром - поворотом праворуч, тобто не спростовано виконання водієм вимог п.17.2 ПДРУ, на що вона посилається.

На дані обставини водій вказувала на місці зупинки, тому дані обставини мали б бути перевірені і спростовані доказами, та ним повинна була бути надана відповідна оцінка.

Оскільки суду не надані відповідні докази, і не спростовані твердження водія, які б мали бути перевірені посадовою особою і спростовані, то суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а склад зазначеного в ній порушення ПДРУ (п.17.1) і відповідно склад адміністративного правопорушення, передбаченого в ч.3 ст.122 КУпАП, не доведений.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є протиправною.

Оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо збирання доказів і доказування події та складу адмін.правопорушення, то оскаржувана постанова судом скасовується.

Оскільки у даному випадку протокол не складався і вичерпана можливість збирання доказів складу правопорушення, а також враховуючи презумпцію невинуватості особи, то суд дійшов висновку, що відсутні підстави для передачі даної справи про адміністративне правопорушення органу, уповноваженому на розгляд справи, для продовження розгляду або для нового розгляду, і що є підстави для закриття провадження у даній справі про притягнення позивача до адмін.відповідальності за даним фактом.

Щодо вимоги про відшкодування судових витрат за ст.134 КАСУ, то суд виходить з наступного:

В позовній заяві дану вимогу зазначено в п.6: судові витати покласти на відповідача; не викладено вимогу з конкретно визначеною сумою до стягнення. За змістом позовної заяви такі витрати на правничу допомогу попередньо складають 26640грн. за ведення справи адвокатом у суді першої інстанції, і 23680грн. - за ведення справи в апеляційній інстанції, всього 50320грн.. Як докази надано договір про надання правничої допомоги від 3.09.2018р. між позивачем і адвокатом ОСОБА_2, додаток 1 до договору від 4.09.2018р. з розрахунком суми витрат на правничу допомогу в загальній сумі 50680грн., свідоцтво адвоката, ордер.

Доказів на підтвердження таких витрат не надано . Як пояснила позивач, на даний час витрати не понесені, вказані суми повністю чи частково не сплачені..

У даній позовній заяві, за якою відкрито провадження, позивач не пред'явив вимог до державного органу, на який законом покладається обов'язок по відшкодуванню таких витрат, і відповідно такий орган позивачем не залучений як відповідач. Враховуючи диспозитивність судового процесу і розгляд справи лише в межах заявлених вимог і до визначеного позивачем відповідача (відповідачів), а також вимоги закону, що регулює питання відшкодування судових витрат, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідача, вказаного позивачем; наявності таких законних підстав позивач не довів.

Позивач не сплачував судовий збір, звільнений від його сплати, тому питання про відшкодування витрат по сплаті судового збору не вирішується.

Виходячи з викладених міркувань суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст.242-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

Визнати протиправною та скасувати постанову серія ВР №277295 від 28 березня 2018 року, винесену інспектором поліції Ващишеним Б.П., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу 510грн.;

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП за фактом від 28.03.2018р. закрити;

в іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана учасниками справи протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Скарга подається до апеляційного суду безпосередньо або згідно п.15.5 перехідних положень КАСУ через суд, що ухвалив рішення.

Суддя Т.В. Селезньова