Справа № 460/2997/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 грудня 2018 року м. Рівне №460/2997/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача про відвід головуючого судді у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1
доРівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про визнання протиправною і скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

18.12.2018 від позивача надійшла заява про відвід головуючого судді Щербакова В.В. в справі №460/2997/18.

Заява обґрунтована тим, що у позивача виникла підозра, що такий суддя є упереджений та може бути зацікавлений у розгляді справи, що буде вподальшому впливати на об'єктивність вирішення даної справи.

Суд, який розглядає справу №460/2997/18, дійшов висновку про необґрунтованість доводів заявника, у зв'язку з чим, в порядку частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою від 18.12.2018 зупинив провадження у справі і, для вирішення питання щодо заявленого відводу, передав заяву про відвід на автоматизований розподіл для визначення у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України судді, який вирішуватиме цю заяву.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2018 заяву про відвід судді у справі №460/2997/18 передано для вирішення судді Друзенко Н.В.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі №460/2997/18, суддя Друзенко Н.В. дійшла висновку, що вона не може бути задоволена, з огляду на таке.

Так, за змістом заяви про відвід, вона ґрунтується на положеннях пунктів 2 та 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом вказаних процесуальних норм суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи та якщо наявні інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості:

1) суб'єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі;

2) об'єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справах П'єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства).

Щодо суб'єктивного тесту, то він полягає у з'ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Проте презюмується особиста неупередженість.

Щодо об'єктивного тесту, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об'єктивно виправданим (рішення ЄСПЛ у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб'єктивному критерію особиста безсторонність судді Щербакова В.В. презюмується.

Що стосується об'єктивного критерію, то побоювання позивача, що суддя "може бути зацікавлений у розгляді справи" не можна вважати об'єктивно обґрунтованими, позаяк по своїй суті вони є сугубо гіпотетичними і не підтверджуються такими фактами, які могли б викликати сумніви щодо неупередженості судді. Жодних обставин тому, що вказаний суддя не є вільним від стороннього впливу чи будь-якого втручання у судовий розгляд справи, у заяві про відвід не наведено.

З огляду на вищевикладене, вказані в заяві ОСОБА_1 обставини не можуть свідчити про наявність упередженості судді та його необ'єктивності при розгляді адміністративної справи №460/2997/18.

Відтак суддя вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Щербакова В.В. у справі №460/2997/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу складено 19.12.2018.

Суддя Друзенко Н.В.