Справа № 813/1367/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/189/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

апелянта ОСОБА_1

представника апелянта ОСОБА_2

представника відповідача Янкович Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Сакалош В.М., о 12 год. 10 хв. у м. Львові, повний текст рішення складено 11 червня 2018 року) у справі № 813/1367/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправною і скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування податкової вимоги ГУ ДФС у Львівській області від 07.08.2017 № 9658-17.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № вона не підписувала, а тому стверджує, що грошове зобов'язання не є узгодженим, а отже, податковий борг, зазначений у оскаржуваній податковій вимозі, відсутній.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що основним аргументом позивача на підтвердження протиправності, на його думку, податкової вимоги ГУ ДФС у Львівській області від 07.08.2017 № 9658-17, є те, що, як стверджує позивач, вона жодної декларації не подавала, а підпис на долученій до матеріалів справи декларації не відповідає підпису у паспорті ОСОБА_1, а отже, їй не належить. Підроблення документу є злочином, відповідальність за який передбачено Кримінальним кодексом України. Таким чином, допустимими доказами в підтвердження обставин підроблення декларації може бути лише обвинувальний вирок суду. Суд першої інстанції наголосив, що при відсутності з боку особи, яка заявляє про фальшивість доказу, зазначених вище дій, ця особа повинна згідно із загальними правилами доказування подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа, що могли б бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. Заява про фальшивість письмового доказу спрямована на заперечення дійсності викладених у ньому доказових фактів. Якщо особа заявляє про фальшивість письмового доказу, але інша сторона цю фальшивість заперечує, то суд повинен керуватися загальною нормою про те, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому фальшивість документа повинна довести та особа, яка на це покликається. В свою чергу, доведення такої обставини можливо лише шляхом заявлення клопотання про проведення експертизи. Якщо такого клопотання не надійшло, то суд розглядає справу на підставі наявних доказів з урахуванням письмового документу, щодо якого було заявлено про фальшивість. Проаналізувавши приписи зазначеного законодавства у взаємозв'язку з обставинами даної справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними й такими, що повністю спростовуються доводами відповідача та долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № вона не підписувала, а тому грошове зобов'язання не є узгодженим, а отже, податкового боргу не існує. Крім цього зазначає, що 20.06.2018 з приводу підробки її підпису на декларації, вона звернулася до ГУНП у Львівській області із повідомленням про ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 Кримінального кодексу України,

Апелянт та її представник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, її представника та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ГУ ДФС у Львівській області скеровано позивачу податкову вимогу від 07.08.2017 № 9658-17 про сплату податкового боргу платника податків у сумі 63224, 85 грн.

Вважаючи таку вимогу протиправною позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

У пп.14.1.39 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК україни) визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп. 14.1.153 п. 14.1. ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового борг

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

З системного аналізу зазначених вище норм ПК України свідчить, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, а податкова вимога може бути надіслана платнику податків тільки у разі наявності у нього податкового боргу.

В силу приписів п. 54.1 ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Так, в матеріалах справи міститься податкова декларація платника податків ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № . (а.с.18).

Як вбачається з цієї декларації, позивачем задекларовано загальну суму доходів, які включаються до загального річного оподаткованого доходу - 2757690, 00, яка складається з:

доходів від операцій з продажу (обміну) об'єктів рухомого та/або нерухомого майна в розмірі1785000, 00 грн.;

вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна в розмірі 972690, 00 грн.

В силу п. 54.1 ст. 54 ПК України така сума грошового зобов'язання та/або пені має вважатися узгодженою.

Разом з цим апелянт під час апеляційного розгляду справи заявила, на що і покликалася в суді першої інстанції, що грошове зобов`язання не є узгодженим, а податковий борг відсутній, оскільки податкова декларація платника податків ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № нею не підписувалася власноручно.

У зв`язку з цим просила суд апеляційної інстанції провести почеркознавчу експертизу, для підтвердження того, що вона таку декларацію не підписувала.

Вважаючи, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи і формально віднісся до доводів позивача про те, що вона власноруч не підписувала згадану декларацію, головуючим суддею для повного і всебічного розгляду справи 28.11.2018 було надіслано запит № 857/189/18/410/18 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області з проханням надати (надіслати або представити в судовому засіданні) до 18.12.2018 оригінал податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № .

07.12.2018 на адресу суду надійшов лист про надання відповіді від 07.12.2018 № 12328/10/13-01-53-41 від Червоноградського управління ГУ ДФС у Львівській області, згідно якого слідує, що в АІС «Податковий блок» податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № не зареєстровано.

11.12.2018 було додатково направлено до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області запит такого змісту:

«В запиті № 857/189/18/410/18 від 28.11.2018 ми просили надати Вас (надіслати або представити в судовому засіданні) до 18.12.2018 оригінал податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № .

07.12.2018 на адресу суду надійшов лист про надання відповіді від 07.12.2018 № 12328/10/13-01-53-41 від Червоноградського управління ГУ ДФС у Львівській області, згідно якого слідує, що в АІС «Податковий блок» податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № не зареєстровано.

Разом з цим просимо повторно надати Вас (надіслати або представити в судовому засіданні) до 18.12.2018 оригінал податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік ОСОБА_1 від 28.04.2017 № , оскільки у вашій відповіді на адвокатський запит від 26.02.2018 № 6977/10/13-01-17-09 Ви зазначили наступне: «За даними ІТС "Податковий блок" станом на 01.08.2017 в інтегрованих картках на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та військового збору, які ведуться в Радехівському відділенні Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області по ОСОБА_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) внаслідок власноручно поданої декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № , виник податковий борг у сумі 63224, 85 грн, яка є наявною на 26.02.2018».

Відтак з огляду на зазначену відповідь є підстави вважати, що така податкова декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік ОСОБА_1 від 28.04.2017 № була зареєстрована.»

Однак відповіді на запит головуючого судді від 11.12.2018 №857/189/18/567/18 на адресу суду не надійшло.

Крім цього під час апеляційного розгляду справи представник відповідача також не представила для дослідження оригінал податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № та не могла пояснити в повній мірі надану відповідь Червоноградського управління ГУ ДФС у Львівській області від 07.12.2018 № 12328/10/13-01-53-41, оскільки їхні доводи зводилися до доказової бази яку вони отримали з системи АІС «Податковий блок».

Потрібно також вказати, що представником апелянта долучено до матеріалів справи лист Сихівського відділу поліції ГУНП у Львівській області від 27.11.2018 № 2487/40/01/08/18, який адресовано ОСОБА_1, з якого слідує, що розглянуто її заяву з приводу можливих неправомірних дій, вчинених працівниками Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області при скеруванні на її адресу податкової вимоги. Вказують, що її заяву зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Сихівського відділу поліції м. Львова ГУНП у Львівській області за № 23782 від 21.11.2018. А матеріали її звернення скеровано до Головного управління внутрішньої безпеки Державної фіскальної служби України для перевірки викладених в ньому фактів та прийняття рішення згідно чинного законодавства.

З огляду на встановлене суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, податкову декларацію ОСОБА_1 про майновий стан і доходи за 2016 рік від 28.04.2017 № не зареєстровано, а тому є всі підстави вважати, що й не утворився податковий борг на підставі, якого прийнято та надіслано податкову вимогу № 9658-17 від 07.08.2017 про сплату податкового боргу платника податків у сумі 63224, 85 грн.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для

справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 704 грн. 80 коп. (квитанція № 18807322 від 12.07.2018) та за подання апеляційної скарги 1057 грн. 20 коп. (квитанція № 0.0..1 від 05.07.2018 - 704 грн. 80 коп. та квитанція № 0.0..1 від 01.08.2018 - 352 грн. 40 коп.).

З урахуванням тієї обставини, що судом апеляційної інстанції було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято постанову про задоволення адміністративного позову, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати необхідно присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1762 грн.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі № 813/1367/18 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 07 серпня 2017 року № 9658-17.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (, вул. Стрийська, 35, місто Львів, 79003) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, АДРЕСА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року