Справа № 240/4870/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Житомир справа № 240/4870/18

категорія 10.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секрктар судового засідання ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участі: представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа-Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України в частині не перерахування коштів УМВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України негайно перерахувати УМВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області 264300,00 грн. для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 02.07.2018 ліквідаційною комісією УМВС України в Житомирській області складено висновок про призначення ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, який 12.07.2018 затверджено ДФОП МВС України. Оскільки, одноразова грошова допомога позивачу виплачена не була, він звернувся до третьої особи з листом щодо визначення строків виплати вказаної допомоги, на що отримав відповідь від ДФОП МВС України, що одноразова допомога буде виплачена в порядку черговості. Такі дії вважає протиправними, оскільки висновок про призначення одноразової допомоги затверджено 12.07.2018, а з урахуванням п.10 Порядку №850 виплата повинна бути здійснена не пізніше 12.09.2018.

Ухвалою від 17.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання на 20.11.2018.

20.11.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 17.12.2018.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Проти позову заперечує, з підстав викладених у письмовому відзиві на позов. В обґрунтування відзиву зазначив, що п.10 Порядку №850 встановлено, що допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, та в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. У разі надання переваги щодо проведення виплати одноразової грошової допомоги позивачу, МВС України порушить права інших інвалідів, яким висновки затверджено раніше чим липень 2018 року, адже позивачу висновок затверджений 12.07.2018, тому враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд встанови такі обставини.

12.07.2018 Департаментом фінанси-облікової політики МВС України було затверджено висновок про призначення ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги за 3 групу інвалідності. 23.07.2018 видано наказ №28 про виплату одноразової грошової допомоги (а.с. 13-14).

Виплату одноразової грошової допомоги у звязку зі встановленням 3 групи інвалідності ОСОБА_4 не проведено.

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, не виплативши позивачу одноразову грошову допомогу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії МВС України на відповідність ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності міліції України, а також порядок проходження служби в міліції визначав Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, який втратив чинність з 07.11.2015 на підставі Закону України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ від 02.07.2015.

Положеннями п.15 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (чинного на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання положень ст. 23 Закону № 565-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 21.10. 2015 № 850 було затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з пп. 2 п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з п. 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до п. 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з пп. 9-10 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у п. 8 цього Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 Порядку № 850 про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови. Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством встановлено чіткий порядок дій, що передують виплаті одноразової грошової допомоги, зокрема, МВС в місячний строк після надходження документів та висновку щодо виплати грошової допомоги від керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із документами керівникові органу внутрішніх справ, для видання наказу про виплату такої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2018 ліквідаційною комісією УМВС України в Житомирській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 в розмірі 264300,00 грн., який затверджено 12.07.2018 ДФОП МВС України.

В подальшому, 23.07.2018 головою ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області видано наказ №28 про проведення ВФЗБО виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення та при надходженні коштів на зазначені цілі передбачені державним бюджетом, однак виплата коштів здійснена не була.

Аналіз правових норм та встановлені обставини, дають підстави вважати, що оскільки висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги прийнято 12.07.2018, така допомога повинна була бути виплачена позивачу не пізніше 12.09.2018, тобто коли сплив визначений пунктом 10 Порядку № 850 максимальний двомісячний термін для її виплати.

З огляду на приписи законодавства суд вважає, що у спірних правовідносинах має місце бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності в термін, встановлений Порядком № 850, оскільки п.10 вказаного порядку містить терміни виплати, а саме: "грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС".

Суд зазначає, не можливість проведення виплати у встановлений законодавством двомісячний строк повинна бути обґрунтована, підтверджена належними доказами та для усунення такого порушення строку повинні вживатися певні дії.

При вирішенні вказаної справи, суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а не проведення виплати такої соціальної виплати порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном.

Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок чи компенсацій, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (аналогічна позиція викладена в рішенні у справі № 59498/00 "Бурдов проти Росії").

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

При цьому суд звертає увагу на підвищені гарантії соціальної захищеності осіб, що перебувають на службі в органах внутрішніх справ, з боку держави, що повинні бути реалізованими у комплексі заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією, яка викладена Верховним Судом в постанові від 07.03.2018 у справі №464/5571/16-а.

Відтак, доводи відповідача про відсутність фінансування не заслуговують на увагу.

Крім того, слід відмітити, що відповідач, як розпорядник бюджетних коштів має можливість ініціювати питання, у порядку ст. 23 Бюджетного кодексу України, щодо внесення змін до бюджетних призначень, для врегулювання питання виплати коштів колишнім поліцейським, що відповідачем здійснено не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів для перерахування коштів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності третьої групи внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням служби в поліції, у встановлений законом строк.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження своєї позиції у звязку з чим, суд дійшов висновку, що Міністерством внутрішніх справ України не доведено правомірності не проведення перерахунку коштів для виплати ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, як інваліду 3 групи, також не було доведено обґрунтованості порушення встановленого законодавством двомісячного строку для проведення виплати одноразової грошової допомоги, а тому враховуючи встановлену бездіяльність відповідача, належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України перерахувати УМВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області 264300, 00 грн. для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10,Мсп601,Центральна Частина Києва, Київ,01601, ) в частині не перерахування коштів УМВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області (Старий Бульвар, 5/37,м.Житомир,10008, ) для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 (АДРЕСА_1,Житомир,10000, ІПН НОМЕР_1).

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10,Мсп601,Центральна Частина Києва, Київ,01601, ) перерахувати УМВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області (Старий Бульвар, 5/37,м.Житомир,10008, ) 264300, 00 грн. для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 (АДРЕСА_1,Житомир,10000, ІПН НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 22 грудня 2018 року