Справа № 4448/1718/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2419/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 30 серпня 2018 року, ухвалене суддею Білоус Ю.Б. у м. Мостиська Львівської області о 12:33, повний текст якого складений 31 серпня 2018 року, у справі № 448/1718/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, з участю третьої особи - заступника начальника Львівської митниці ДФС Тодощука Андрія Васильовича, про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача - Львівської митниці ДФС, з участю третьої особи - заступника начальника Львівської митниці ДФС Тодощука Андрія Васильовича, у якому з урахуванням доповнення до позовної заяви (а.с.59) просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №4950/20908/16 від 07.12.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про відсутність в її діях складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України. Оскаржувана постанова винесена відповідачем без повного та всебічного з»ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення (об»єктивної сторони правопорушення та наявності у позивача умислу на вчинення такого діяння), а також із порушенням принципів законності та презумпції невитуватості, передбачених п.3 ч.1 ст.8 МК України. Наведені обставини відповідно до ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 30 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивач перевищила встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу більш як на десять діб, позивачем транспортний засіб не вивозився та у інший митний режим не поміщений, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ч.3 ст. 470 МК України. Водночас судом встановлено, що постанова у справі про порушення митних правил прийнята в межах строку, визначеного статтею 525 МК України, та адміністративне стягнення накладене у межах строків, встановлених частиною 1 статті 467 МК України, оскільки з часу виявлення вчинення позивачем порушення митних правил не минуло більше шести місяців.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 15.11.2016 державним інспектором ВМО №2 м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 складено протокол про порушення митних правил №4950/20908/16, зі змісту якого слідує, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України було виявлено ввезення на митну територію України гр. України ОСОБА_1 14.02.2016 о 19.20 год через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС каналом позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор») транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 в митному режимі «транзит». Згідно з даними АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 15.11.2016 не вивозився та у інший митний режим згідно з нормами чинного законодавства не поміщений.

У відповідності до вимог ст.192 МК України ОСОБА_1 не зверталася до Львівської митниці ДФС із повідомленням про неможливість вивезення транспортного засобу за митну територію України.

Станом на 15.11.2016 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було.

Даним протоколом зафіксовано, що ОСОБА_1 не доставила товар - транспортний засіб марки «DAEWOO LANOS», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, до митного органу призначення, чим перевищила встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб, зазначивши, що такі дії містять ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, відповідач дійшов висновку, що зазначеними діями позивач спричинила порушення митних правил, передбачених ч.3 ст. 470 Митного кодексу України.

На підставі вищевказаного протоколу, 07.12.2016 заступник начальника Львівської митниці ДФС Тодощук А.В. виніс постанову у справі про порушення митних правил №4950/20908/16, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 грн.

ОСОБА_1, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 8500 грн протиправною, звернулася до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно з частиною 1 статті 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на іншу територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

В розумінні ч. 1 статті 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з частиною 6 статті 379 МК України строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини 3 статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше, ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Відповідно до ст.527 МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: про проведення додаткової перевірки; про накладення адміністративного стягнення; про закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог п. 7 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби № 1118 від 17.11.2005, власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, в обов'язковому порядку пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, зокрема: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних документів на транспортний засіб з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом.

Факт ввезення транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 на митну територію України в митному режимі «транзит» підтверджується витягом АСМО «Інспектор-2006».

В контексті встановлених обставин справи колегія суддів прийшла до висновку, що пропуск 14.02.2016 ввезеного на ім»я позивача на митну територію України автомобіля було здійснено у порядку, передбаченому нормами частини 1 статті 381 МК України, тобто у митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами статті 95 МК України.

В обгрунтування неправомірності прийнятого відповідачем рішення позивач зазначає, що наведені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки вона не ввозила зазначений вище автомобіль чи будь-який інший транспортний засіб на територію України та не мала такого наміру, не була присутня під час оформлення документів про ввезення вищезазначеного автомобіля на територію України в режимі «транзит», не підписувала жодних документів, не знала та не могла знати про те, що їй належить протягом десяти днів вивезти за межі митної території України будь-який транспортний засіб.

Так, матеріали справи містять копію пояснень, наданих ОСОБА_1 Львівській митниці ДФС з приводу зазначеного порушення митних правил, з яких слідує, що позивач здійснила в»їзд на митну територію України 14.02.2016 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС зазначеним транспортним засобом в якості пасажира, документи до митного контролю та митного оформлення власноруч не подавала, документів на право користування та вїзду, користування на митній території України зазначеним транспортним засобом не надавала і не підписувала, посвідчення водія не має.

Також митним органом зазначено про відсутність відомостей про вивезення з території України транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Таким чином, з матеріалів справи слідує, що відповідачем в обґрунтування правомірності оскаржуваного рішення на розгляд суду не надано належних доказів на підтвердження факту ввезення в Україну в режимі «транзит» автомобіля марки «DAEWOO LANOS», VIN НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, саме позивачем, оскільки інформації про приналежність автомобіля до країни, фізичної чи юридичної особи, надання позивачу права на користування даним автомобілем матеріали справи не містять.

Таким чином, ОСОБА_1 не може нести адміністративну відповідальність за порушення митних правил за ознаками ч.3 ст. 470 МК України.

Як наслідок, апеляційний суд вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови від 07 грудня 2016 року відповідачем не було надано належну оцінку обставинам справи та вимогам ст.527 МК України стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 цієї статті за наслідками розгляду даної категорії справ суд має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб»єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб»єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб»єктів владних повноважень.

ОСОБА_1 при зверненні до суду заявлено позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №4950/20908/16 від 07.12.2016.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови Львівської митниці ДФС від 07 грудня 2018 року в справі про порушення митних правил №4950/20908/16 та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч.3 ст.286 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 271, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 задовольнити, а рішення Мостиського районного суду Львівської області від 30 серпня 2018 року у справі №448/1718/16-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 4950/20908/16 в справі про порушення митних правил від 07 грудня 2016 року у визнанні ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодесу України, та накладенню адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн та провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 21.12.2018.