Справа № 814/1030/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1030/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря Худика С.А.

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Прометей - Траст» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "ПРОМЕТЕЙ - ТРАСТ" звернулось з позовом до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.12.2016 року № НОМЕР_1 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 1 993 775 гривень.

Свої вимоги обґрунтував тим, що має весь пакет документів щодо правовідносин з контрагентом ТОВ "ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ", а відповідач під час винесення спірного податкового повідомлення-рішення безпідставно заперечив можливість врахування сплачених на користь цього контрагенту коштів до податкового кредиту, помилково кваліфікуючи зазначені господарські операції як безтоварні та нікчемні.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № НОМЕР_1 від 22.12.2016.

В апеляційній скарзі, ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 14.08.2017р. скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що позивачем під час перевірки не надано до податкового органу доказів реального здійснення господарських операцій з контрагентом-постачальником, не підтверджено зв'язок понесених на користь позивача витрат з його господарською діяльністю. Отже, позивач неправомірно задіяв при обчисленні податку на додану вартість витрати по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ "ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ".

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом встановлено, що відповідачем проводилась документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕТЕЙ - ТРАСТ" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 31.03.2016 року по 31.10.2016 року щодо правильності нарахування та сплати до бюджету України податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства при проведенні фінансово - господарської діяльності.

За результатами вищевказаної перевірки податковим органом складено акт від 08.12.2016 року № 566/14-03-14-02/40387784 про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ "ПРОМЕТЕЙ - ТРАСТ", яким встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3 ст.198, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України в результаті чого завищено суму від'ємного значення з податку на додану вартість за період жовтень 2016 року на суму ПДВ 1 993 774, 50 грн.

На підставі акту перевірки від 08.12.2016 року № 566/14-03-14-02/40387784 відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 22.12.2016 року № НОМЕР_1 про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість ТОВ "ПРОМЕТЕЙ - ТРАСТ" на суму 1 993 775 гривень.

Спірне податкове повідомлення-рішення базується на викладених в акті перевірки висновках відповідача щодо наступних порушень: п. 198.1, п. 198.3 ст.198, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України в результаті чого завищено суму від'ємного значення за період перевірки на 1 993 774, 50 грн.

Судом також встановлено, що Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС в Миколаївській області при проведенні перевірки позивача були використані договори оренди нежитлових об'єктів та обладнання, укладені з ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ЕЛЕВАТОР» (), акти прийому-передачі нежитлових об'єктів та обладнання за вересень 2016 року; видаткові накладні, рахунки-фактури, отримані від контрагентів-постачальників за період 31.03.2016р. - 31.10.2016р.

Як зазначено в акті перевірки, всі інші первинні бухгалтерські документи не були надані до перевірки.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМЕТЕЙ - ТРАСТ" було надано контролюючому органу листа за вх. № 12289/10 від 24.11.2016 року, яким повідомлено, що 31 жовтня 2016 року були вилучені всі документи за 2016 рік податковою міліцією.

В свою чергу відповідачем вищевказаний лист до уваги взятий не був, оскільки 01.12.2016 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївської області було складено акт щодо ненадання платником податків документів до перевірки від № 26/14-03-14-02/40387784.

Відповідно до висновків акту перевірки від 08.12.2016 року № 566/14-03-14-02/40387784, контролюючим органом визначено завищення податкового кредиту по ПДВ на суму 1 993 774 грн. за жовтень 2016 року по взаємовідносинам з ТОВ "ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ", у зв'язку з не підтвердженням реальності здійснення господарських операцій.

З матеріалів справи також вбачається, що між ТОВ «ПРОМЕТЕЙ ТРАСТ» та ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ» був укладений договір купівлі-продажу № 23/06 від 23.06.2016 р., за умовами якого ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ» (Продавець) передало у власність обладнання (товар), а ТОВ «ПРОМЕТЕЙ ТРАСТ» (Покупець) прийняло та оплатило товар.

Розрахунки між суб'єктами господарювання проводились у безготівковій формі на загальну суму 11 962 646, 92 грн., в тому числі ПДВ 1 993 774, 48 грн., що підтверджується виписками з банку та не заперечувалось відповідачем.

Позивачем до перевірки надано видаткові накладні, отримані від ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ» за період - червень 2016 року.

Перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом - постачальником ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ».

Такі висновки були зроблені з огляду на те, що до перевірки не надано: товарно -транспортні накладні на перевезення обладнання, в зв'язку з чим не можливо встановити перевізників, місця розвантаження та навантаження матеріальних активів (обладнання), тобто не можливо підтвердити факт руху цих активів; інформацію щодо перевізників (угоди, договори); підтвердженні відповідно до законодавства повноваження особи, що отримувала сільськогосподарську продукцію, що не дає можливості встановити посадових осіб ТОВ "ПРОМЕТЕЙ ТРАСТ", відповідальних за здійснення фінансово - господарських операцій з ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ»; журнали-ордери та відомості по всім наявним рахункам, у зв'язку з чим не можливо дослідити відображення операцій з ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ» у бухгалтерському обліку та визначити наявність дебіторської та кредиторської заборгованості. Таким чином, перевіркою не встановлено рух матеріальних активів.

Отже, перевіркою встановлено відсутність реальної можливості поставок товарів (робіт, послуг) контрагентами ТОВ "ПРОМЕТЕЙ ТРАСТ", що свідчить про укладення угод без мети реального настання правових наслідків, без економічної вигоди, виключно з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, проведено документально фактично не здійснені господарські операції для отримання податкової вигоди.

Відповідно до Акту перевірки, податковим органом заперечується можливість врахування зазначеної суми у податкового кредиті, та відповідно право позивача на її бюджетне відшкодування на тій підставі, що позивач свій власний податковий кредит формував за рахунок ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ», у якого відсутні трудові ресурси, відсутні транспортні засоби. Крім того, згідно відповідей ОУ ГУ ДФС в Миколаївській області ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ» відсутнє за податковою адресою.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що сама собою фіктивність контрагента платника податків, а так само невиконання своїх податкових зобовязань контрагентами платника податків не можуть бути безумовним свідченням недостовірності даних податкового обліку платника податків, який ці дані задекларував. Також наявність або відсутність матеріально - технічної бази у контрагента господарюючого суб'єкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього та не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними угодами або порушення позивачем правил оподаткування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Правові відносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), ведення бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України від 16.07.1999р. № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (зі змінами і доповненнями) (далі - Закон про бухгалтерський облік).

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до п.п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Нормами Податкового кодексу України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом також встановлено, що між ТОВ «ПРОМЕТЕЙ ТРАСТ» та ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ» був укладений договір купівлі-продажу № 23/06 від 23.06.2016 р., за умовами якого ТОВ «ЗЕРНОТРЕЙД КОМПАНІ» (Продавець) передало у власність обладнання (товар), а ТОВ «ПРОМЕТЕЙ ТРАСТ» (Покупець) прийняло та оплатило товар.

Товар за вищевказаними договорами було поставлено в повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними та податковими накладними, а саме: видаткова накладна №РН-0000022 від 29.06.2016р.; видаткова накладна №РН-0000025 від 29.06.2016р.; видаткова накладна №РН-0000026 від 29.06.2016р.; видаткова накладна №РН-0000027 від 29.06.2016р.; видаткова накладна №РН-0000028 від 29.06.2016р.; видаткова накладна №РН-0000029 від 29.06.2016р.; податкова накладна №22 від 29.06.2016р.; податкова накладна №23 від 29.06.2016р.; податкова накладна №24 від 29.06.2016р.; податкова накладна №25 від 29.06.2016р.; податкова накладна №26 від 29.06.2016р.; податкова накладна №27 від 29.06.2016р.; товарно-транспортна накладна №652315 від 29.06.2016р.; товарно-транспортна накладна №652316 від 29.06.2016р. Також, поставка обладнання підтверджується актом прийому-передачі від 29.06.2016р.

Видаткові накладні від постачальника заповнені належним чином, кожен з документів містить усі необхідні реквізити та відомості про зміст господарської операції у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"

Податкові накладні складені відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Із наведеного випливає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення продавцем правил здійснення господарської діяльності, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

При цьому сама собою фіктивність контрагента платника податків, а так само невиконання своїх податкових зобовязань контрагентами платника податків не можуть бути безумовним свідченням недостовірності даних податкового обліку платника податків, який ці дані задекларував. Також наявність або відсутність матеріально - технічної бази у контрагента господарюючого суб'єкта не є передумовою для визначення господарської компетенції останнього та не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними угодами або порушення позивачем правил оподаткування.

Також колегія суддів погоджується з позицією суду стосовно того, що відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно недійсності податкових накладних, в яких не зазначені посадові особи, а проставлені лише підписи, та зазначає наступне. Відсутність окремих реквізитів у первинних документах є лише окремим недоліком та не може спростовувати наявності у підприємства відповідних господарських операцій. Податкове законодавство не пов'язує відсутність деяких реквізитів з правом платника податків на податкові відрахування з податку на додану вартість або формування валових витрат. Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Отже, відповідачем не доведено наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів як обовязкової ознаки для визнання правочинну недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, з боку відповідача не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що у контрагента позивача на час здійснення господарських операцій із позивачем були відсутні необхідні умови для її проведення.

Також, судом першої інстанції доречно зазначено, що відповідачем не надано до суду будь - яких доказів застосування до контрагента позивача фінансових санкцій, наявності вироків судів по закінченим кримінальним справам та інших допустимих та достатніх доказів на підтвердження наявності безтоварності (реальності) господарських операцій або порушення публічного порядку з боку контрагентів або позивача.

Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції встановлено в повній мірі фактичні обставини справи, досліджено детально господарські операції позивача з вищезазначеним контрагентом, за якими Товариством було сформовано витрати та податковий кредит, та надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених позивачем, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено неповно та неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі (аналогічні тим, що були зазначені в позові) щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Прометей - Траст» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 20 грудня 2018р.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4