Справа № 808/6022/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

21 грудня 2018 року

справа №808/6022/15

адміністративне провадження №К/9901/24962/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (яка є правонаступником Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС У Запорізькій області) на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року у складі суддів Чепурнова Д.В., Поплавського В.Ю., Сафронової С.В. у справі №808/6022/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

28 серпня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 серпня 2015 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2 883 640 грн. 50 коп., у тому числі за основним платежем 1 922 427 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 961 213 грн. 50 коп., № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 251510 грн., № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 2163528 грн. 75 коп., у тому числі за основним платежем 1730823 грн. та штрафними (фінансовим) санкціями 432705 грн. 25 коп., № , яким застосовані штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податків у вигляді заробітної плати, на суму 510 грн., з мотивів безпідставності їх прийняття.

13 квітня 2016 року постановою Запорізького окружного адміністративного суду у задоволені позову Товариства відмовлено.

19 липня 2016 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 14 серпня 2015 року № , № № та прийнято нову постанову в цій частині.

Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 14 серпня 2015 року № , № , № . В решті постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року залишено без змін.

07 вересня 2016 року податковим органом подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позовних вимог Товариства відмовити в повному обсязі.

Предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 серпня 2015 року № , № № .

В обґрунтування касаційної скарги відповідач наводить обставини справи шляхом відтворення частини акта перевірки стосовно тринадцяти контрагентів позивача, та здійснює нормативно-правове обґрунтування вимог касаційної скарги шляхом викладення тексту норм покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

23 січня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу, справу №808/6022/15 витребувано із Запорізького окружного адміністративного суду.

Товариством заперечення або відзив на касаційну скаргу податкового органу до Суду не надавались, що не перешкоджає її розгляду по суті.

14 лютого 2017 року справа №808/6022/15 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

19 лютого 2018 року справу №808/6022/15 разом із матеріалами касаційного провадження К/9901/24962/18 передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 22161169, перебуває на податковому обліку податкового органу з 16 травня 1995 року, є платником податку на додану вартість з 21 січня 2008 року.

Податковим органом у травні-червні 2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, результати якої викладені в акті перевірки від 01 липня 2015 року № 774/08-28-22-01/22161169 (далі - акт перевірки).

14 серпня 2015 року керівником податкового органу прийняті податкові повідомлення-рішення згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України на підставі акта перевірки.

Податковим повідомленням-рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 2 163 528 грн. 75 коп., у тому числі за основним платежем 1 730 823 грн. у тому числі за 2013 рік в сумі 439071 грн., за 2014 рік в сумі 1291752 грн. та застосовані штрафні (фінансовим) санкціями 432 705 грн. 25 коп. Правовою підставою збільшення суми грошового зобов'язання визначені положення підпунктів 14.1.27, 14.1.36, 14.1.56 пункту 14.1 статті 14, пунктів 135.1, 135.2, підпунктів 135.5.4, 135.5.7 пункту 135.5 статті 135, пункту 137.1 статті 137, розділу 3, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2, підпунктів 138.12.1, 138.12.2, 138.12.4 пункту 138.12 статті 138, пункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 153.1.1 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України, штрафні (фінансові) санкції застосовані на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Податковим повідомленням-рішенням № збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2 883 640 грн. 50 коп., в тому числі за основним платежем 1922427 грн. за порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 961 213 грн. 50 коп. на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Податковим повідомленням-рішенням № зменшено Товариству розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 251510 грн., за порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України.

Склад податкових правопорушень за висновком податкового органу, з урахуванням доводів касаційної скарги полягає у не підтверджені Товариством отримання товарів, робіт, послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектростандарт» (роботи), Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітіталбуд Сервіс» (послуги), Товариства з обмеженою відповідальністю «Стілфорт» (товар), Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг Консар» (товар), Товариства з обмеженою відповідальністю КФ «Авіон» (товар), Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейн Опт»(товар), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро тренд менеджмент», Приватного підприємства «Аннтаго» (послуги), Товариства з обмеженою відповідальністю «Форос Сервіс» (товар), Приватного підприємства «Будмайстер і К» (товар), Товариства з обмеженою відповідальністю «Деймос ІНВ» (товар), Приватного підприємства «ТД Агробуд» (товар), Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій С.К.» (товар, роботи, послуги), та не підтвердження поставки товарів контрагентами позивача, внаслідок чого позивачем завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування на загальну суму 9 536 805 грн., у тому числі за 2013 рік у сумі 5 734 590 грн., за 2014 рік у сумі 3 802 215 грн., а також завищено податковий кредит на загальну суму 1 808 900 грн.

Доводи наведені касаційною скаргою в розрізі контрагентів поділяються на дві групи, ті які утримують числове визначення грошових зобов'язань за наслідками податкових правопорушень й ті які не утримують таких визначень.

До тих, які не утримують числових визначень належать Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрелектростандарт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітіталбуд Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Стілфорт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Торг Консар», Товариство з обмеженою відповідальністю КФ «Авіон», Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейн Опт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро тренд менеджмент».

До контрагентів, взаємовідносини з якими призвели до визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток внаслідок завищення витрат, податку на додану вартість та зменшення від'ємного значення суми податку на додану вартість, належать Приватне підприємство «Аннтаго», за взаємовідносинами позивача з яким відповідач доводить неправомірне формування валових витрат на суму 146286 грн., та віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість на 29257 грн., Товариство з обмеженою відповідальністю «Форос Сервіс», за взаємовідносинами позивача з яким податковий орган доводить неправомірне формування валових витрат у сумі 490085 грн. та формування податкового кредиту на 98017 грн., Приватного підприємства «Будмайстер і К», за взаємовідносинами з яким податковий орган доводить безпідставне формування валових витрат у сумі 266958 грн. та включення до податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 44493 грн., в іншому місті з цим контрагентом зазначено про неправильне віднесення до податкового кредиту податку на додану вартість у сумі 53734 грн., за взаємовідносинами позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Деймос ІНВ» податковий орган доводить безпідставне формування валових витрат на 201035 грн. та податкового кредиту на 40207 грн., Приватного підприємства «ТД Агробуд» щодо формування валових витрат на суму 90390 грн., податкового кредиту на 18078 грн., Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій С.К.» щодо формування валових витрат на суму 421448 грн., податкового кредиту на суму 84290 грн.

Щодо порушення Товариством формування доходів.

Порушення положень пункту 135.1 , підпунктів 135.5.4, 135.5.7. пункту 135.5 статті 135, підпункту 159.1.1. пункту 159.1 статті 159 Податкового кодексу України полягає у тому, що податковий орган доводить не віднесенням безнадійної заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпер Трейд», яке визнано банкрутом, у розмірі 3 169 212 грн. 76 коп. до складу доходу 2014 року. Підставою виникнення кредиторської заборгованості позивача перед цим Товариством стало укладення договорів між Товариством з обмеженою відповіальністю «В.Г.М.» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпер Трейд», а також Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій С.К.» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпер трейд» про заміну кредитора (відступлення права вимоги), станом на 31 грудня 2014 року.

Інші податкові правопорушення полягають, як встановлено під час розгляду справи судами попередніх інстанцій, у не включенні в доходи балансової вартості реалізованої валюти (євро), в результаті чого занижено показники у загальній сумі 2155 грн. (за 2013 рік у сумі 806 грн., за 2014 рік у сумі 1349 грн.), не віднесені до складу «інших доходів» Декларації з податку на прибуток за 2013 рік суми 1544409 грн., та завищення показника за 2014 рік на суму 294077 грн., не вірному відображенні показників рядка 05.1 СВ «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» внаслідок не віднесення витрат за 2013 рік у сумі 226704 грн., та зайвого віднесення за 2014 рік суми 406699 грн., зайвому віднесенні до складу витрат по рядку 06 Декларації з податку на прибуток «Адміністративні витрати» за 2013 рік у сумі 2717 грн. та занижено показники за 2014 рік у сумі 240686 грн., завищені показника рядка 06.4 ІВ Декларацій «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» внаслідок віднесення до їх складу витрат за 2014 рік у сумі 331689 грн.

Правовою підставою «інших правопорушень» податковий орган визнає порушення Товариством підпункту 14.1.27, підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.56, пункту 14.1 статті 14, пункту 135.1, пункту 135.2 статті 135, пункту 137.1, пункту 137.4 статті 137, пункту 138.2, пункту 138.4, підпункту 138.12.1, підпункту 138.12.2, підпункту 138.12.4, пункту 138.12 статті 138, підпункту 153.1.1 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України.

Доводи стосовно «інших правопорушень» не знайшли свого відображення у касаційній скарзі позивача, також як і не стали предметом ретельного дослідження судами попередніх інстанцій на предмет істотних обставин та встановлення доведеності або не доведеності їх складу в розумінні статті 109 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій здійснений системний аналіз положень пункту 138.1, 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, який зумовив висновок про те, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності та те, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Здійснений також аналіз положень статті 185, статей 188-189, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1-200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.10, 201.11 статті 201 Податкового кодексу України, частини статті 3, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», за якими відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

При цьому застосування положень наведених норм та викладеними за результатом їх аналізу висновками до спірних правовідносин на предмет належності, допустимості, достатності та достовірності наданих Товариством доказів судами попередніх інстанцій не здійснений.

Судами попередніх інстанцій здійснений фрагментарний аналіз спірних правовідносин.

Щодо взаємовідносин Товариства з його контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелектростандарт», Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталбуд Сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейн опт», Приватним підприємством «Аннтаго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій С.К», які залучались як субпідрядні організації для виконання робіт відповідно до укладених Товариством договорів від 17 серпня 2011 року з ПАТ «Західенерго» про виконання робіт з реконструкції хімводоочистки Бурштинської теплової електричної станції (БТЕС), від 18 жовтня 2012 року з КП «Кіровоградрембудмонтаж» про виконання монтажних робіт на об'єкті «Реконструкція комплексу будівель по вул. Мурманська, 37г в м. Кіровограді», від 02 лютого 2012 року з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на виконання капітального ремонту ХВО-4 ТЕЦ-3 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», від 17 лютого 2012 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Тітанпроект» на виконання робіт по об'єкту «ДП «ЗТМК» «Реконструкція з розширенням титанового виробництва. Реконструкція з розширенням виробництва титанового шлаку потужністю 150 тис. т/рік, від 11 лютого 2013 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Яна інжиніринг» на проведення хімічного очищення мембран установки зворотного осмосу з реагентами, від 30 січня 2013 року з ПАТ «Запорізький оліяжиркомбінат» на проведення тепло - хімічних випробувань парового котла ОЛ-20 № 9, № 34275/хд/1061/2103 з ПАТ «ЕВРАЗ - Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського» на проведення аудиту параметрів води (кількісний баланс, якісний склад відповідно ПДС підприємства, швидкість потоку).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які підписані між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрелектростандарт», Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталбуд Сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Грейн опт», Приватним підприємством «Аннтаго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурій С.К», містять лише загальну інформацію про вартість виконаних робіт і не розкривають зміст та обсяг господарської операції, одиниці її виміру, калькуляції вартості виконаних робіт, а тому ці акти не підтверджують виконання робіт та надання послуг цими контрагентами. Крім того, за висновком суду першої інстанції, акти приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма №КБ-3) в графі «субпідрядник» не містять відомостей про залучення цих суб'єктів господарювання, як субпідрядних організацій.

Склад податкового правопорушення податковий орган доводить відсутністю у контрагентів Товариства кваліфікованого персоналу, основних фондів, інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності, зокрема, щодо виконання робіт з реконструкції хімводоочистки БТЕС, проведення хімічного очищення мембран установки зворотнього осмосу з реагентами, тепло-хімічних випробувань парового котла, проведення аудиту параметрів води, а також розроблення проектної документації. Викладені обставини а також неточності в оформленні товарно-транспортних накладних при поставці товарів, призвели до висновку про не підтвердження факту поставки товарів.

Суд апеляційної інстанції оцінюючи спірні правовідносини врахував постанову начальника 1 ВКР СУ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області про закриття кримінального провадження від 29 квітня 2016 року, якою зазначено те, що висновком судової економічної експертизи № 17 від 27 квітня 2016 року підтверджуються документальне відображення у податковому кредиті з податку на додану вартість операцій з придбання товарів (робіт, послуг) у TOB «Укрелектростандарт», ПП «Аннтаго», TOB «Донстрой-Плюс», TOB «Інтер-Пейнт», ПП «ТД Агробуд», TOB «Мега Торг», TOB «Інтерпампс». TOB «Дніпро TM», TOB «Торг Консар», TOB «Капіталбуд Сервіс», TOB «Форос Сервіс», TOB «Грейн Опт», TOB КФ «Авіон», ПП «Будмайстер і К», TOB «Стілфорт», TOB «Меркурій С.К.» та TOB «Стил Форт».

Оцінюючи спір у цій частині суд апеляційної інстанції висновувався на наявності державної реєстрації цих підприємств, тобто загальної правоздатності та встановив наявність у Приватного підприємства «Будмайстер і К» та Tовариства з обмеженою відповідальністю «Укрелектростандарт» ліцензії на проведення діяльності пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, наявності спеціальної правоздатності, що підтверджує право вказаних підприємств на проведення робіт з хімічної водо підготовки, які надані позивачу, відсутності доказів фактів фіктивної реєстрації та проведення фінансово-господарських операції з метою прикриття незаконної діяльності контрагентами позивача, наявність статусу платників податку на додану вартість, що надавало можливість формувати податковий кредит з податку на додану вартість для підприємств - контрагентів.

Зазначеними обставинами спростовуються висновки суду першої інстанції щодо безтоварності операцій із зазначеними вище контрагентами.

Оцінюючи посилання на неточності у товарно-транспортних накладних наданих до перевірки, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій, визнаючи при цьому неприйнятним посилання податкового органу на Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997року №363, оскільки вказані правила регулюють інші правовідносини, ніж ті що склалися між позивачем та його контрагентами.

Щодо наявності кредиторської заборгованості позивача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпер Трейд», яке визнано банкрутом, кредиторська заборгованість позивача у 3169212 грн. 76 коп., підтверджена актом звірки від 28 лютого 2014 року, підлягала включенню Товариством до складу доходу 2014 року.

Суд апеляційної інстанції оцінюючи спір у цій частині врахував те, що Товариство (позивач по справі) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпер Трейд» дійшли згоди про погашення заборгованості в сумі 3169212,76 грн. шляхом видачі трьох векселів Товариством на користь свого контрагента відповідно до актів приймання-передачі простих векселів від 11 квітня 2014 року № 1, № 2, № 3 на суму 3169212,76 грн., що підтверджується Реєстром виданих векселів та списанням бланків векселів, які списані, в бухгалтерському обліку, як бланки суворої звітності (АА 2609069, АА 2609070, АА 2609071), що підтверджується актом списання бланків від 30 квітня 2014 року. Зазначені векселі є довгостроковими, строк їх пред'явлення - не раніше 11 квітня 2019 року.

Оцінюючи спір у цій частині суд апеляційної інстанції звернувся до положень частини третьої статті 202, частини третьої статті 205 Господарського кодексу України, положень Уніфікованого закону про переказний та простий векселі, ратифікованого Верховною Радою України згідно Закону України від 06 липня 1999 року № 826-XIV «Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі» (дата набуття чинності Україною 06 січня 2000 року, з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї) (далі - Уніфікований закон), ЦК України та Законами України «Про цінні папери та фондовий ринок» та «Про обіг векселів в Україні», статті 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», частини першої статті 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», здійснивши буквальний аналіз яких дійшов до висновку про те, що вексель як платіжний засіб може використовуватись для погашення заборгованості між ринковими суб'єктами, запобігаючи платіжній кризі. Водночас вексель є інструментом комерційного кредиту, що виступає у вигляді відстрочення платежу за надані товари та послуги.

Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про те, що грошові зобов'язання Товариства перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Гіпер Трейд» станом на 11 квітня 2014 року були припинені, зазначивши при цьому, що доказів того що виписані векселя не були передані іншій стороні (кредитору, індосату) та залишені у Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпер Трейд» відсутні. За таких обставин заборгованість за такими векселями не може вважатися безнадійною кредиторською заборгованістю та створювати для позивача обов'язок включити її до інших доходів звітного періоду.

Суд визнає, що в межах спірної операції заборгованість за товари (роботи, послуги) замінена заборгованістю за векселями, при цьому судом апеляційної інстанції не встановлено, яким чином кредиторська заборгованість (заборгованість за векселями) відображена в ліквідаційному балансі банкрута, не встановлення обставин щодо передачі векселів за індосаментом або відчуження його у будь-який інший спосіб, виключає можливість прийняття позиції суду апеляційної інстанції про відсутність підстав включення позивачем до складу доходу 2014 року суми кредиторської заборгованості у розмірі 3169212 грн. 76 коп.

Відтак, істотні, фактичні обставини, які мають значення для справи судами попередніх інстанцій не встановлені, а саме в розрізі спірних податкових повідомлень рішень не встановлені правопорушення в межах звітних податкових періодів для податку на прибуток та податку на додану вартість, які призвели до збільшення грошових зобов'язань з цих податків та зменшення Товариству розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість. Не встановлені всі складові податкових правопорушень за спірними господарськими операціями, зокрема не перевірені доводи податкової щодо не реєстрації податкових накладних в ЄРПН постачальниками товарів (послуг) по Приватному підприємству «Будмайстер і К» та по Товариству з обмеженою відповідальністю «Меркурій С.К.».

Суди попередніх інстанцій не здійснили оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відповідно до частини третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції яка діє з 15 грудня 2017 року та в редакції частини третьої статті 86 цього кодексу, яка діяла на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Судами попередніх інстанцій не встановлена наявність або відсутність у позивача відповідних первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи внаслідок не дослідження зібраних у справі доказів при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу підлягає частковому задоволенню, рішення судів першої та апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Запорізької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року та постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року у справі № 808/6022/15 скасувати.

Справу №808/6022/15 направити до Запорізького окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер