Справа № 804/5037/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

10 грудня 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/5037/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотовой А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року (суддя Царікова О.В.), ухвалену у місті Дніпрі, в адміністративній справі № 804/5037/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Дніпропетровської митниці ДФС, про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,-

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» звернулося до суду з позовом про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2017/200005/1 від 06.04.2017 року та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2017/00040 від 06.04.2017 року, прийняті Дніпропетровською митницею. В обґрунтування позову ТОВ «АТБ-маркет» зазначало, що при здійсненні митного оформлення товару ним, як декларантом, були подані до Дніпропетровської митниці усі обов’язкові документи, визначені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. Спірні рішення відповідача є необґрунтованим та такими, що прийнятті з порушенням вимог законодавства, оскільки відповідач не зазначив, неподання яких саме основних документів унеможливило визначення митної вартості товару за ціною договору, не обґрунтував причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ «АТБ-макет» зазначає, що суд першої інстанції не з’ясував, чи були достатніми підстави для виникнення у відповідача обґрунтованих сумнівів щодо заявленої позивачем митної вартості товарів та витребування, у зв’язку з цим, додаткових документів. На думку скаржника, суд не перевірив зазначені митним органом підстави, як: відсутність відомостей, що підтверджують взаємовідносини між ПП «Транс Логістік» за договором перевезення № 0106-15 від 01.06.2015 року та особою, яка здійснила фактичне перевезення товару – PE Galushka V.V., відомості про яку зазначені в CMR № 0042946; відсутність у заявці на страхування № 2467 від 31.03.2017року печатки та підпису уповноваженої особи підприємства страхувальника; нечинність договору страхування та заявки на страхування на момент декларування товару; наданий у якості додаткового документу прайс-лист від 13.03.2017 містить інформацію виключно щодо позицій інвойсу № 568897 від 28.03.2017року і носить суб’єктивний характер; ненадання позивачем заявки на перевезення, в якій зазначено вартість цього перевезення, як того вимагають умови договору від 01.06.2015 року. Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції не з’ясовано чи обґрунтовано відповідач вимагав від позивача надання таких додаткових документів, як договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, враховуючи, що такі треті особи відсутні і митний орган не навів жодної підстави для витребування такого документу чи сумніву, який такий документ міг би спростувати чи підтвердити; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підтверджені спеціалізованими експертними організаціями, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару враховуючи, що у відповідача не було жодного сумніву щодо ціни товару (були сумніви щодо включення інших складових митної вартості); виписку з бухгалтерської документації, тоді як за умовами контракту оплата товару здійснюється протягом 5 банківських днів від дати митного оформлення в Україні. Судом першої інстанції необґрунтовано, яким чином відсутність даних щодо кількості місць та ваги, які мала містити заявка на перевезення № 40010244 від 22.03.2017, могли вплинути на достовірність заявленої декларантом митної вартості товару.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Відповідач вказує на те, що відповідно до умов контракту № 1988-ST/TR-2 від 23.06.2014 року товар поставляється на комерційних умовах FCA Konya, що передбачає обов’язок покупця за власний рахунок укласти договір перевезення товару. В CMR № 0042946 від 29.03.2017 року перевізник PE Galushka V.V., рахунок-проформа про надання транспортно-експедиційних послуг виданий ПП «Транс Логістик», до митного оформлення не надано договір між перевізником та експедитором, а тому немає можливості здійснити перевірку правильності розрахунку складової митної вартості товару – плати за послуги експедитора; за умовами договору на перевезення вантажу передбачено наявність заявки, що містить перелік послуг та узгоджує ціну на перевезення вантажу, проте такий документ не надано під час митного оформлення товару; надана декларантом заявка на страхування № 2467 від 31.03.2017 не містить печатки та підпису уповноваженої особи страхувальника, при цьому дата закінчення дії договору 01.02.2017, відсутність будь-яких інших документів щодо терміну дії договору дає підстави вважати договір та заявку на страхування нечинними на момент декларування товару; наданий декларантом прайс-лист від 13.03.2017 містить інформацію виключно щодо позицій інвойсу № 568897 від 28.03.2017 і носить суб’єктивний характер, оскільки за інформацією мережі Інтернет (сайту виробника) прайс-лист має інший формат та більш великий спектр товару. Крім того, на підтвердження розрахунку митної вартості товару позивачем було надано рахунок-проформу, однак цей документ не передбачений договором перевезення вантажу та наданий експедитором, який не здійснював перевезення, жодного документа від безпосереднього перевізника не надано. Заявка на перевезення, як основний документ, в якому визначається вартість послуг перевезення та надані послуги, не містить в повному обсязі інформацію щодо розподілу витрат пов’язаних з перевезенням товару, а лише визначає маршрут перевезення, місця завантаження/вивантаження та загальну вартість перевезення 1 авто у розмірі 77 тис. грн. У наданому до митного контролю рахунку проформі б/н від 27.03.2017 відомості щодо вартості послуг з перевезення вантажу з м. Конья до п/п Іллічівськ та експедиторських послуг, використані декларантом у розрахунку транспортної складової заявленої митної вартості товару, не відповідають даним Акту прийому-передачі виконаних робіт № 3098 від 25.04.2017 до договору перевезення вантажу № 0106-15 від 01.06.2016 укладеного між ПП «Транс Логістік» та ТОВ «АТБ-маркет». Вартість вантажу, яка зазначена у заяві на страхування, не співпадає із задекларованою сумою інвойсу, зазначений у заяві на страхування початок перевезення не відповідає фактичному з урахуванням дати складання транспортного документа. Зазначена у заяві вартість страхування не обчислюється за страховим тарифом (0,045%) та вартістю оцінюваної партії товару за інвойсом № 568897 від 28.03.2017. Додатково наданий прайс-лист від 13.03.2017 містить інформацію виключно щодо позицій інвойсу № 568897 від 28.03.2017, за інформацією на сайті виробника (www.savasan.com) прайс-лист має інший формат та більший спектр товару.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. Представник відповідача просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA110150/2017/200005/1 від 06.04.2017 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110150/2017/00040 від 06.04.2017 року прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Перевірка правильності висновків суду першої інстанції здійснюється колегією суддів з урахуванням доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, та доводів відповідача, висловлених у відзиві на апеляційну скаргу.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «АТБ-маркет» та SAVASAN PAZARLAMA TICARET LTD.STI., Турція, було укладено зовнішньоекономічний контракт поставки продукції № 1988-SP/TR-2 від 23 червня 2014 року. За умовами контракту № 1988-SP/TR-2 від 23 червня 2014 року, SAVASAN PAZARLAMA TICARET LTD.STI., Турція зобов’язується поставити, а ТОВ «АТБ-маркет» прийняти та оплатити товар на умовах визначених контрактом. Згідно з умовами контракту найменування, ціна та кількість товару обумовлюється сторонами в Специфікаціях, які підписуються на кожну окрему поставку та є невід’ємною частиною цього контракту. Згідно зі Специфікацією № 9 від 28.03.2017 до контракту SAVASAN PAZARLAMA TICARET LTD.STI. поставило товар, а саме каструлю емальовану зі скляною кришкою (арт. 0100BAV, арт. 0101BAV, арт. 0102BAV), ковш емальований (арт. 0158 BAV), загальною кількість 13360 шт., загальною вартістю 48599,2 дол.США. Умови оплати: протягом 5 банківських днів від дати митного оформлення в Україні. Умови поставки: FCA Konya. З метою митного оформлення партії товару, поставленого за вищевказаним контрактом, позивачем було подано до відповідача вантажну митну декларацію № UA110150/2017/203083 від 04.04.2017 року, в якій заявлено митну вартість товару за ціною договору (контракту) – 48599,20 дол. США. Проте Дніпропетровською митницею ДФС було прийнято рішення № UA110150/2017/200005/1 від 06.04.2017 року, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості товару та визначено митну вартість товару за другим методом на рівні 3,8700 дол. США за одиницю товару, загальна сума становить 55431,56 дол. США. На підставі вказаного рішення відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № UA110150/2017/00040 від 06.04.2017 року. ТОВ «АТБ-маркет» було подано нову ВМД з метою здійснення митного оформлення та випуску товару у вільний обіг під гарантійні зобов’язання на підставі рішення митного органу про коригування митної вартості товару за № UA110150/2017/203414 від 07.04.2017 року.

Судом першої інстанції правильно встановлено характер спірних правовідносин, які регулюються Митним кодексом України (МК України).

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу Статтею 52 МК України передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п’ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Статтею 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об’єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 2 статті 58 МК України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» № 599 від 24.05.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов’язаних із продавцем осіб для виконання зобов’язань продавця.

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Частиною 6 статті 54 МК України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відмовляючи спірною карткою № UA110150/2017/00040 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, Дніпропетровська митниця ДФС дійшла висновку про неможливість використання обраного декларантом методу визначення митної вартості згідно п.2 ч. 6 ст. 54 МК України, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, у тому числі, транспортної складової та вартість страхування, відсутність у додатково наданих в рамках процедури консультації документах відомостей, що спростовують встановлені розбіжності.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом до митного органу разом з ВМД було надано наступні документи: контракт № 1988-SP/TR-2 від 23.06.2014 року, специфікація № 9 від 28.03.2017 року, договір страхування № 01г6д від 01.02.2016 року, договір транспортування № 0106-15 від 01.06.2015 року, заява на страхування № 2467 від 31.03.2017 року, рахунок на перевезення б/н від 27.03.2017 року.

Митним органом з урахуванням вимог МК України та умов поставки, визначених контрактом, було проведено перевірку повноти включення транспортної складової до заявленої митної вартості товару та додатково витребувано документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний із договором про поставку товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленні спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару.

ТОВ «АТБ-маркет» додатково було надано до митниці наступні документи: договір про надання послуг по транспортному обслуговуванню № 021213 від 02.12.2013 року; заявка на перевезення вантажу № 40010244 від 22.03.2017 року; заява на страхування № 2467 від 31.03.2017 року; додаткова угода № 2 від 01.02.2017 року до договору страхування № 01г6д від 01.02.2016 року; переклад українською мовою інвойса, експортної декларації, сертифіката походження.

Відповідачем встановлено наступні розбіжності: в CMR № 0042946 від 29.03.2017 року перевізник PE Galushka V.V., рахунок-проформа про надання транспортно-експедиційних послуг виданий ПП «Транс Логістик». До митного оформлення не надано договір між перевізником та експедитором, а тому немає можливості здійснити перевірку правильності розрахунку складової митної вартості товару – плати за послуги експедитора. Договором на перевезення вантажу передбачено наявність заявки, що містить перелік послуг та узгоджує ціну на перевезення вантажу, проте такий документ не надано під час митного оформлення товару. Надана декларантом заявка на страхування № 2467 від 31.03.2017 року не містить печатки та підпису уповноваженої особи страхувальника, при цьому дата закінчення дії договору - 01.02.2017 року. Відсутність будь-яких інших документів щодо терміну дії договору дає підстави вважати договір та заявку на страхування нечинними на момент декларування товару. За результатом опрацювання додатково надісланих документів митним органом встановлено, що заявка на перевезення № 40010244 від 22.03.2017 року не містить інформації про кількість місць, вагу тощо, що може впливати на ціну транспортування. Крім того, згідно ЕМД вантаж переміщувався із-за кордону паромом, проте будь які данні у первинних документах відсутні.

Вказані обставини стали підставою для застосування другорядного методу визначення митної вартості товару – 2-а – за ціною договору щодо ідентичних товарів на підставі наявної інформації щодо митного оформлення товару «Вироби кухонні з чорних металів, емальовані з декором» виробництва SAVASAN, що імпортувалися за ВМД № 110100001/2017/200535 від 12.01.2017 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що поставка товару здійснювалася на умовах FCA Konya (Інкотермс 2010). Термін «франко-перевізник» означає, що продавець доставить товар, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Вибір місця постачання вплине на зобов'язання по завантаженню і розвантаженню товару на даному місці. Якщо поставка здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за відвантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. Даний термін може бути використаний під час перевезення будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було укладено договір перевезення товару з ПП «Транс Логістик», тоді як згідно з CMR № 0042946 від 29.03.2017 року перевізником товару є PE Galushka V.V. Крім того, відсутня заявка на перевезення товару, що є обов’язковою за умовами договору. Позивачем до митного оформлення не було надано договір між перевізником та експедитором, проте судом встановлено, що листом за вих. № 06042017 від 06.04.2017 року ТОВ «АТБ-маркет» до Дніпропетровської митниці ДФС було направлено договір між перевізником та експедитором № 021213 від 02.12.2013 року та заявку на перевезення вантажу № 40010244 від 22.03.2017, про що відповідачем самостійно зазначено в оскаржуваному рішенні.

Митний орган зазначав, що заявка на перевезення не містить даних про кількість місць, вагу тощо, що може впливати на ціну транспортування, а також дані про витрати на транспортування вантажу паромом до України.

Суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованими доводи апелянта, що оскільки на момент підписання заявки не була відома точна вага та кількість місць товару, було вказано максимально допустимий об’єм транспортного засобу – 82 мі. Також в матеріалах справи міститься лист ПП «Транс Логістик» № 0704 від 07.04.2017 року відповідно до якого всі можливі витрати на перевезення транспортного засобу АЕ1393ВЕ/АЕ3945ХТ паромним судном включено у вартість послуг автомобільного перевезення, обумовлених у заявках. Вказана обставина не спростована митним органом.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно ВМД № UA110150/2017/203083 від 04.04.2017 року, що була подана до митного органу, витрати на транспортування до України становлять 49166,67 грн. При цьому згідно заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 40010244 від 22.03.2017 року вартість транспортування становить 77000,00 грн. за 1 авто. Виставлена ПП «Транс Логістик» рахунок-проформа від 27 березня 2017 року на суму 77 тис. грн. включає: транспортні послуги з перевезення вантажу з м. Конья до п/п Ільїчівск вартістю 45 тис. грн., транспортні послуги з перевезення вантажу з п/п Ільїчівск до м. Дніпропетровськ вартістю 27 тис. грн., експедиторські послуги по всьому шляху слідування вартістю 5 тис. грн. – сума без ПДВ 4166,67 грн. Згідно з Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 3098 від 25.04.2017 транспортні послуги м. Конья-Дніпро за CMR № 0042946 від 29.03.2017 року становлять 77 тис. грн., при цьому транспортно-експедиційні послуги зазначені окремою графою та відповідно не включені до суми транспортних послуг, тобто транспортні витрати є більшими, що свідчить про наявність невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю. Платіжним дорученням № 882639 від 04.05.2017 позивачем здійснено оплату транспортних витрат у сумі 2936997,00 грн., тобто у сумі, що визначена в Акті від № 3098 від 25.04.2017 року.

Таким чином, відомості зазначені у наданому позивачем під час митного оформлення товару рахунку-проформі від 27.03.2017 року щодо вартості послуг перевезення, та які використовувалися останнім при розрахунку транспортної складової заявленої митної вартості, не відповідають відомостям зазначеним в Акті та сумі, що була фактично сплачена позивачем відповідно до платіжного доручення, є меншою та свідчить про обґрунтованість доводів митного органу.

Витрати на транспортування включаються до митної вартості товару, відсутність їх числових значень унеможливлює визначення митної вартості товару.

Також судом встановлено, апелянтом не спростовано, що згідно ВМД № UA110150/2017/203083 від 04.04.2017 року витрати на страхування становлять 633,34 грн.

Відповідно до пп. 2.4.2. Генерального договору добровільного страхування вантажів № 01г6д від 01.02.2016 страхова сума за кожним окремим перевезенням становить 100% від вартості вантажу у перевезенні. Зазначена у заяві на страхування вартість вантажу не кореспондується з сумою інвойсу від 28.03.2017 року, на який містить посилання, так само зазначений у заяві початок перевезення – 30.03.2017 року не відповідає фактичному згідно з CMR № 0042946 від 29.03.2017 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки митного органу, що подані позивачем документи на підтвердження митної вартості задекларованого товару містять невідповідності, розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Спростовуючи доводи апелянта щодо невірного коригування митної вартості товару шляхом розрахунку ціни за інвойсом за одиницю товару-штуки, оскільки відповідач зазначає одну із складових митної вартості товару – 1842,75 грн. (вартість позиції за інвойсом) та 1842,76 грн. (складові митної вартості), проте жодним чином не визначає, що це за складові і на підставі чого вказані суми враховано, а також арифметично невірно розраховані, колегія суддів встановила, що митна вартість розрахована відповідно до ВМД № 110100001/2017/200535 від 12.01.2017 року (ідентичний товар): 53546,4 дол. США (вартість позиції за інвойсом) + 1842,76 (складові митної вартості)/ 14323,4 (вага нетто), що становить 3,87 дол.США за кг. Сума 1842,76 була продубльована помилково.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA110150/2017/200005/1 від 06.04.2017 року є обґрунтованим та таким, що прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що доводи скаржника правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» -залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2017 року в адміністративній справі № 804/5037/17 – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 10 грудня 2018 року і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2018 року.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Суховаров