Справа № 804/3409/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

19 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/3409/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Бохан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 р. (суддя Неклеса О.М.) в справі № 804/3409/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ-ФС/246 від 23 квітня 2018 року, яка прийнята на підставі акту інспекційного відвідування № ДН-362/263/АВ від 03 квітня 2018 року про накладення штрафу у розмірі 111169 грн. за порушення вимог ч. 6 ст. 95 КЗпП України, ст. ст. 12, 33 Закону України «Про оплату праці», пунктів 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» №1078.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, у відповідача були відсутні підстави для здійснення інспекційного відвідування, за наслідками якого прийнято оспорене рішення, наказ про проведення такого відвідування є протиправним, відповідно таке інспекційне відвідування здійснення без належних законодавчих підстав, що обумовлює протиправність рішення, прийнятого на підставі цього наказу. Також вважає, що постанова є протиправною, оскільки її складено без дотримання вимог чинного законодавства України, в т.ч. Конституції, також застосування індексів споживчих цін не повинні були бути застосовані при розрахунку. Вказує про усунення виявлених порушень, що вказує на відсутність підстав для прийняття спірної постанови.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 17.08.2016 року. Основний вид економічної діяльності: 47.22 роздрібна торгівля м'ясом та м'ясними продуктами в спеціалізованих магазинах.

27.02.2018 р. Громадська організація «Громада майбутнього» звернулася до ГУ Держпраці з листом вх. № 2603, в якому просила перевірити факт виплати найманим працівника позивача заробітної плати в конвертах, її затримку та не виплату в повному обсязі, у разі підтвердження, вжити заходи у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі наказу від 02.04.2018р. №218-І та направлення №654.2/-3від 02.04.2018 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у фізичній особи-підприємця ОСОБА_4

03.04.2018 року посадовою особою Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області складено акт № ДН-362/263/АВ, в якому зазначені виявлені порушення, а саме: позивачем порушено вимоги трудового законодавства щодо ведення документів первинного обліку - табелів використання робочого часу, відомостей нарахування заробітної плати та порядку нарахування індексації заробітної плати.

На підставі акту № ДН-362/263/АВ від 03.04.2018 року посадовою особою ГУ Держпраці прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ДН-362/263/АВ/ІП/МГ від 12.04.2018р.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ від 12.04.2018р.

10 квітня 2018 року позивач направила до ГУ Держпраці пояснювальну записку, в якій повідомила про усунення виявлених порушень.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинне законодавство не передбачає можливості звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності у виді штрафу внаслідок виконання ним вимог припису про усунення порушень вимог законодавства про працю.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі звернення від 27.02.2018 р. Громадської організації «Громада майбутнього» до ГУ Держпраці про перевірку фактів виплати найманим працівника позивача заробітної плати в конвертах, затримку виплати заробітної плати та не виплати заробітної плати в повному обсязі ГУ Держпраці видано наказ від 02.04.2018 р. № 218-І та направлення №654.2/-3від 02.04.2018 р. головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні, на підставі чого проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у фізичній особи-підприємця ОСОБА_4, за наслідками якого 03.04.2018 р. складено акт № ДН-362/263/АВ.

Перевіркою встановлені порушення позивачем законодавства про працю, а саме: порушено вимоги трудового законодавства щодо ведення документів первинного обліку - табелів використання робочого часу, відомостей нарахування заробітної плати та порядку нарахування індексації заробітної плати.

На підставі акту № ДН-362/263/АВ від 03.04.2018 р. посадовою особою ГУ Держпраці прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ДН-362/263/АВ/ІП/МГ від 12.04.2018р.

10 квітня 2018 року позивач направила до ГУ Держпраці пояснювальну записку, в якій повідомила про усунення виявлених порушень.

Заступником начальника ГУ Держпраці 23.04.2018 р. прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН-362/263/АВ/ІП/МГ-ФС/246, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 накладено штраф в розмірі 111 169 грн. за порушення вимог ч. 6 ст. 95 КЗпП, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», пунктів 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», ст. 12 Закону України «Про оплату праці».

Судом першої інстанції правильно встановлено, що оскаржувана постанова прийнята за наслідками здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби з питань праці, положення про яку затверджено постановою Кабінету Міністрів України 11.02.2015 р. № 96, за яким Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 р. «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави для проведення інспекційних відвідувань передбачені у пункті 5 Порядку № 295, за положеннями підпункту 3 якого інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

В спірному випадку підставою для проведення інспекційного відвідування став наказ (рішення) керівника відповідача про призначення інспекційного відвідування, прийнятий за результатами аналізу інформації, отриманої зі звернення Громадської організації «Громада майбутнього» щодо порушення позивачем законодавства про працю.

Тобто, призначення інспекційного відвідування узгоджується з підставами, встановленими Порядком № 295.

Доводи апелянта, що Порядок № 295 суперечить Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є незмістовними.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 (далі - Закон №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21,частини третьої статті 22 цього Закону.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (ст.3 Закону №877-V).

Таким чином, оскільки Закон № 877-V чітко визначає, що органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення здійснюється нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, а проведення інспекційного відвідування як форма такого контролю передбачена Порядком № 295, судом не встановлено порушень з боку відповідача процедури здійснення державного нагляду (контролю).

Також суд вказує, що твердження позивача про порушення відповідачем порядку призначення та проведення інспекційного відвідування є необгрунтованими ще з тих підстав, що позивачем не оскаржено наказ від 02.04.2018р. №218-І про призначення інспекційного відвідування, позивач допустила відповідача до здійснення інспекційного відвідування, не реалізувала право недопуску відповідача до проведення перевірки, чим фактично визнала наявність відповідних підстав для її проведення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування цих норм матеріального права була висловлена у постанові Верховного суду України від 19 вересня 2011 року у справі № 21-130а11, в якій вказано, що посилання позивача на порушення посадовими особами інспекції Порядку проведення перевірок, у разі невикористання ним права, передбаченого статтею 10 Закону України від 5 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», не допустити посадових осіб відповідача до проведення перевірки, не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Стосовно правомірності прийнятої постанови суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про оплату праці» норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості (стаття 9 Закону України «Про оплату праці»).

Статтею 2 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що на основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.

Мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою (стаття 11 Закону України «Про оплату праці»).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією, оскільки стосується працівників і їх сімей.

Водночас, статтею 95 КЗпП України визначено, що мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Відповідно до положень статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2013 року №390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за №1291/21603, затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів (далі - Порядок №390).

Пунктом 2 Порядку №390 передбачено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Відповідно до пункту 7 Порядку №390 за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до абзацу 4 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Колегія суддів зазначає, що посилання позивача для застосування до спірних правовідносин частини 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877 є помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до частини 11 статті 7 Закону №877, у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Згідно з частиною 4 статті 2 цього Закону, заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частини 5 статті 2 Закону).

Тобто, норма частини 11 статті 7 Закону №877 в даному випадку не має застосовуватися, оскільки застосуванню підлягає норма статті 265 КЗпП України , як спеціальна норма. Тому, аргументи позивача про те, що виконання нею вимог припису у встановлений законодавством строк є підставою для не накладення на позивача штрафних санкцій, не ґрунтуються на вимогах закону.

Підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України є акт перевірки про виявлені факти порушення вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, незалежно від їх подальшого усунення.

Відтак, відповідальність за такі порушення передбачена статтею 265 КЗпП України, а усунення виявлених порушень при проведені перевірки не є підставою для скасування штрафних санкцій, які застосовані за сам факт вчинення порушення у сфері законодавства про працю.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача на підставі статті 265 КЗпП України до відповідальності в зв'язку із порушенням мінімальних державних гарантій в оплаті праці та за порушення вимог трудового законодавства.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 697/2073/17 та від 28 лютого 2018 року у справі № 818/584/17 і яку враховує суд апеляційної інстанції з огляду на вимоги ч. 5 ст. 242 КАС України.

Суд вважає безпідставними доводи апелянта щодо недотримання відповідачем при накладенні штрафу принципу пропорційності через те, що сума штрафу є неспіврозмірною із виявленим порушенням.

Як зазначено вище, відповідальність за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці юридичними та фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, у вигляді штрафу в розмірі десятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, встановлена абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

При цьому законодавцем не встановлена альтернатива зазначеному виду відповідальному та розміру штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, визначивши розмір штрафу за доведене порушення законодавства в частині недотримання роботодавцем мінімальних державних гарантій в оплаті праці, відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 р. в справі № 804/3409/18 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 р. в справі № 804/3409/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 19.12.2018 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення буде складено 20.12.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко