Справа № 165/350/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3348/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 165/350/18 (головуючий суддя Василюк А.В., м. Нововолинськ, час прийняття рішення 12:22) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

09 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправними дії посадової особи Закарпатської митниці та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0058/30500/18 від 24.01.2018 року, якою позивачку визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Рішенням від 26 жовтня 2018 року Нововолинський міський суд Волинської області у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач ніколи не проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. м, Нововолинськ, отже її анкетні дані відрізняються від анкетних даних особи, яка згідно ЄАІС ДФС України ввезла зазначений автомобіль на територію України.

У наданому відповідачем протоколі допиту посадової особи, яка здійснювала митний контроль та оформлення вищезазначеного автомобіля, на питання щодо поданих документів на транспортний засіб державний інспектор ВМО №4 МИ «Угринів» ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 окрім паспорта громадянина України для виїзду за кордон, технічного паспорту ira транспортний засіб та контрольного галону, подала документ, підтверджуючий правомірність володіння чи користування транспортним засобом. Однак не зазначив конкретно, який саме документ було предявлено: на право власності чи право користування транспортним засобом, і на яку особу такий документ оформлено.

Згідно даних файлу перевірки перетину кордону транспортними засобами з використанням міжвідомчої системи "Аркан" встановлено, що 09.08.2016 р. о 23 годині 56 хвилин у пункті пропуску «УГРИНІВ» автомобілем марки «РЕНО», номер кузова №VF1 LB11, державний реєстраційний номерний знак ОСОБА_3 PGN675EJ перетинали кордон дві особи, які зазначені водіями транспортного засобу: ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Оскільки позивач не має права керування транспортним засобом, водієм зазначеного автомобіля була саме ОСОБА_4, яка й подавала митнику документи на транспортний засіб.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Закарпатська митниця ДФС подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому зазначає, що згідно наданих 05.01.2018 року ОСОБА_1В пояснень, їй невідомо місцезнаходження транспортного засобу - легкового автомобіля марки «RENAULT» моделі «THALIA», номер кузова № VF1LB11, державний реєстраційний номерний знак ОСОБА_3 PGN675EJ. Оскільки, зразу після ввезення вказаного транспортного засобу їй пообіцяли його переоформити.

Закарпатською митницею ДФС здійснено перевірку обставин ввезення на митну територію України автомобіля «RENAULT» моделі «THALIA», номер кузова № VF1LB11, державний реєстраційний номерний знак ОСОБА_3 PGN675EJ, у ході якої встановлено наступне.

Згідно інформації про факти перетину державного кордону України транспортними засобами, отриманої з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон (системи «АРКАН») 09.08.2016 року о 23 год. 56 хв. зафіксовано переміщення на митному посту «Угринів» Львівської митниці громадянки ОСОБА_1 у транспортному засобі «RENAULT» моделі «THALIA», номер кузова № VF1LB11, державний реєстраційний номерний знак ОСОБА_3 PGN675EJ у напрямку «вїзд в Україну». Разом з ОСОБА_1 у транспортному засобі слідувала ОСОБА_4.

Факт ввезення саме ОСОБА_1 09.08.2016 року вказаного автомобіля у митному режимі «транзит» також підтверджується протоколом опитування від 22.01.2018 року державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного посту «Угринів» Львівської митниці ДФС ОСОБА_2, який здійснював митний контроль та оформлення легкового автомобіля марки «RENAULT» моделі «THALIA», номер кузова № VF1LB11, державний реєстраційний номерний знак ОСОБА_3 PGN675EJ у напрямку «вїзд в Україну».

Як зазначив опитаний у справі державний інспектор ВМО № 4 митного посту «Угринів» Львівської митниці ДФС ОСОБА_2, який 09.08.2016 року здійснював митне оформлення транспортного засобу «RENAULT» моделі «THALIA», номер кузова № VF1LB11, державний реєстраційний номерний знак ОСОБА_3 PGN675EJ на «вїзд в Україну», декларувала вказаний транспортний засіб ОСОБА_1 Як підставу для ввезення на митну територію України ОСОБА_1 подавала паспорт громадянина України для виїзду за кордон, технічний паспорт на транспортний засіб, документ, підтверджуючий правомірність володіння чи користування транспортним засобом та контрольний талон.

Митне оформлення транспортного засобу здійснювалось відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118. Згаданими нормативними актами, що регулюють митну справу визначено, що оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу. Тому, при оформленні зобовязання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Твердження позивачки стосовно того, що в базах даних митниці невірно зазначено її адресу та по-батькові спростовується наступним.

У паспорті громадянина України для виїзду за кордон не зазначаються відомості щодо місця реєстрації чи проживання та по-батькові. В той же час внесення таких відомостей передбачено графами АСМО «Інспектор», проте не передбачено подання громадянами документів, які б містили таку інформацію. В результаті на практиці дані відомості вносяться зі слів самого громадянина та перевірити достовірність цієї інформації не представляється можливим.

З огляду на викладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що у протоколі про порушення митних правил №0058/30500/18 від 05 січня 2018 року зазначено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України встановлено, що 10 серпня 2016 року громадянином України - позивачем ОСОБА_1 по смузі руху «зелений коридор» було ввезено на митну територію України, через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС в митному режимі транзит автомобіль «RENAULT» моделі «THALIA», реєстраційний номер PGN675EJ, номер кузова НОМЕР_1, країна реєстрації ОСОБА_3 та станом на 05 січня 2018 року не вивезла і в інший митний режим не помістила.

Постановою інспектора відділу митного оформлення №2 митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_5 за №0058/30500/18 від 24 січня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до норм МК України та є обґрунтованою.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 318 Митного кодексу (МК) України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Статтею 90 МК України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Враховуючи наведене, максимальний строк транзитного перевезення ввезеного 10.08.2016 року позивачем в режимі «транзит» автомобіля «RENAULT THALIA», реєстраційний номер PGN675EJ, номер кузова НОМЕР_1, становив десять діб, тобто позивач була зобов'язана вивезти цей транспортний засіб особистого користування з митної території України або перевести його в інший митний режим протягом 10 днів, однак всупереч вимогам наведених вище норм не зробив цього.

Згідно із ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, громадянка ОСОБА_1, перевищила більше, ніж на десять діб, встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк транзиту транспортного засобу, що перебував під митним контролем, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України підтверджується витягом із Автоматизованої системи митного контролю та оформлення «Інспектор» та Інформацією про результати перетину кордону транспортними засобами з використанням міжвідомчої системи «Аркан».

У відповідності до п. 1.1 розділу IV наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» у разі ввезення ТЗ, знятих з реєстраційного обліку у відповідних реєстраційних органах іноземних держав чи України, якщо ТЗ були зареєстровані в таких органах, або нових ТЗ на митну територію України з метою транзиту власник (уповноважена особа) пред'являють його митному органу для проведення митного огляду й подають оригінали та ксерокопії таких документів:

- що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

- реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

- паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

У відповідності до п. 9 розділу 1 наказу ДМСУ №1118 від 17.11.2005, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб на який відсутні документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження)

Згідно з ч. 6 ст. 366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом IV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту па митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом ТЗ, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що позивач дійсно при вїзді в Україну надала документи, що посвідчують її право власності чи користування автомобілем «RENAULT» моделі «THALIA», оскільки такий транспортний засіб декларувався в усній формі, а за відсутності необхідних документів, цей автомобіль на митну територію України в режимі «транзит» пропущений не був би.

Апеляційний суд також не бере до уваги покликання позивача на те, що вона не має посвідчення водія, а відтак не могла ввезти автомобіль на митну територію України, оскільки митне оформлення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог ст. 335 Митного кодексу України, Постанови Кабінету міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118. Відповідно до положень зазначених нормативних актів оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника автомобіля або уповноважену ним особу.

Стосовно неправильного зазначення по-батькові позивачки та адреси її проживання в базі даних Диспетчера ЗМК, суд зазначає, що такі дані не містяться в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, який надавався позивачкою при перетині нею кордону.

Вищевказане, а також доводи ОСОБА_1 те, що ніяких дій щодо ввезення вищевказаного автомобіля на митну територію України вона не здійснювала свідчать лише про спробу уникнути адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, і наданими 05 січня 2018 року позивачкою поясненнями в.о. начальнику Закарпатської митниці, згідно яких ОСОБА_1 не може сказати де на час дачі пояснень знаходиться автомобіль «RENAULT THALIA», реєстраційний номер PGN675EJ, оскільки їй обіцяли одразу ж його переоформити (а.с. 45).

При цьому, факт звернення позивачки до Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області з повідомленням про вчинення злочину колегія суддів до уваги не бере, оскільки сам факт повідомлення не може свідчити про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки вина особи у вчиненні кримінально-караного діяння може бути встановлена лише вироком суду, ухваленого за результатами відповідного кримінального провадження, який набрав законної сили.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивачем перевищено встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж десять діб, а обставини непереборної сили, які би перешкодили їй виконати вимоги законодавства України, були відсутні.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а тому постанова у справі про порушення митних правил №0058/30500/18 від 24.01.2018 року є законною та обґрунтованою.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 26 жовтня 2018 року у справі № 165/350/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повне судове рішення складено 19 грудня 2018 року.