Справа № 280/4304/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року 11:21Справа № 280/4304/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 69120) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (вул. Глісерна, буд. 14, м. Запоріжжя, 69063) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (далі позивач або ФОП ОСОБА_3І.) до Начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_4, в якій позивач просив суд: скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області №058600 від 11.09.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. до позивача.

Ухвалою судді від 16.10.2018 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову. У визначений судом строк позивач усунув недоліки позову.

Згідно уточненої позовної заяви, яка надійшла до суду 29.10.2018, позивач визначив в якості відповідача - Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (далі відповідач або Управління Укртрансбезпеки) та просить скасувати постанову відповідача №058601 від 11.09.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн. до позивача.

На обґрунтування позовних вимог посилається на приписи Закону України «Про автомобільний транспорт» та зазначає, що ФОП ОСОБА_3 є дійсно власником автомобілю НОМЕР_1, НОМЕР_2, автомобілю НОМЕР_3 та причепу КОGEL держ.номерАР0856ХО, однак 01.10.2016 між позивачем та ТОВ «Фаворит Логістік» був укладений договір оренди транспортних засобів №01/10/16, відповідно до умов якого, орендодавець передає орендарю у строкове платне користування 28 одиниць вантажних автомобілів та 27 причепів, серед яких є і вищезазначені автомобілі з причепами. Цей договір укладено строком до 31.12.2020. Посилається на приписи ст. 1, 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та вважає, що саме перевізник має нести відповідальність за виявлені порушення регулюючих норм, а не власник автомобіля, проте, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності за проступок, вчинений іншою особою перевізником ТОВ «Фаворит Логістік», а тому просить визнати протиправним та скасувати оскаржуване рішення відповідача.

Ухвалою суду від 31.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Судове засідання призначено на 27.11.2018.

23 листопада 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 38109), в якому зазначено, що, 24.07.2018 контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області на автодорозі М-18, проведено документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАN держ.номер АР6060ЕА з причепом КОGEL держ.номер АР0856ХО, який належать на праві власності позивачу. Після проведення документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу (за даними товаросупровідних документів), було встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме встановлено, що повна маса транспортного засобу склала 60500 кг. При нормативно допустимій 40000 кг., що є порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Зазначене порушення відображено в актах від 24.07.2018 №101245 та №0005853. Враховуючи викладене, вважає, що рішення винесене цілком правомірно. Також вважає, що договір оренди транспортних засобів №01/10/16 укладений між позивачем та ТОВ «Фаворит Логістік» є нікчемним, оскільки він нотаріально не посвідчений. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 27.11.2018 розгляд справи відкладався до 10.12.2018.

В судовому засіданні 10.12.2018 представники сторін підтримали заявлені вимоги та заперечення, надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та відзиві.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 10 грудня 2018 року на підставі ст.250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) зареєстрований як фізична особа-підприємець 06.09.2016, про що зроблено запис в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №2 103 000 0000 088387. (а.с. 16).

Основним видом діяльності позивача є КВЕД 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів. (а.с. 16 зворотній бік та а.с. 17).

24 липня 2018 року головними спеціалістами ОСОБА_5, ОСОБА_6 Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області на ділянці а/д М-18, 229 км. «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта» проведено перевірку транспортного засобу марки МАN держ.номер АР6060ЕА з причепом КОGEL держ.номер АР0856ХО, який належить на праві власності ФОП ОСОБА_3 (водій транспортного засобу ОСОБА_7Ф.). За результатами перевірки складено ОСОБА_7 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №101245 від 24.07.2018 (а.с. 24).

Як вбачається з вказаного акту, за результатами перевірки встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», надання послуг з вантажних перевезень на договірних умовах, згідно ТТН №732164 від 23.07.2018 без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлення документів про внесення плати за проїзд за великоваговий ТЗ (вага БРУТТО склала 60500 кг., згідно ТТН). Водій транспортного засобу із актом ознайомився та акт підписав, про що свідчить відмітка у відповідній графі акту перевірки (а.с. 24).

Також, за результатами встановленого порушення складено ОСОБА_7 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0005853 від 24.07.2018, в якому зазначено, що допустима нормативна маса для даного виду транспортного засобу складає 40000 кг., в той час як фактична маса склала 60500 кг (а.с. 25). Також до ОСОБА_7 №0005853 від 23.07.2018 складено розрахунок, яким визначено суму до сплати в розмірі 782,25 євро (а.с. 26).

09 серпня 2018 року, рекомендованим листом з повідомленням від 07.08.2018 №3892/25-18, на адресу позивача було направлено копію акту від 24.07.2018 №101245 та запрошення на 21.08.2018 о 10:00 на розгляд справи про порушення транспортного законодавства (а.с. 69 зворотній бік).

09 серпня 2018 року представником позивача направлено адвокатський запит на адресу Начальника Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про надання копій документів на підставі яких було складено акт №101245 від 24.07.2018 по відношенню позивача.

До розгляду справи про порушення транспортного законодавства від представника позивача надійшла заява про відкладення її розгляду.

Розгляд справи було перенесено на 11.09.2018.

11 вересня 2018 року від позивача на адресу відповідача надійшли пояснення (вх.№3857/0/60-18) в яких зазначено, що автомобіль НОМЕР_5 знаходиться в оренді у ТОВ «Фаворит Логістік», яке і використовує його у власній господарській діяльності. Зазначена обставина підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с. 29-31, 68-69). Також до пояснень були додані товарно-транспортні накладні надані Управлінням Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області (а.с. 28, 55).

11 вересня 2018 року Начальником управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області розглянуто матеріали перевірки (ОСОБА_7 №101245 від 24.07.2018) та прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №058601, якою за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», позивача зобовязано сплатити штраф в розмірі 1700,00 грн. (відповідальність передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт») (а.с.56, 70).

Зазначена постанова 13.09.2018 була направлена на адресу позивача та отримана нам 17.09.2018, про що відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 70 зворотній бік).

Вважаючи вищезазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду про його скасування.

Всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення №103), відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, до якого входить управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області та Укртансбезпеки у Запорізькій області.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2344-III), відповідно до абз. 18 статті 1 якого, автомобільним перевізником є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частинами 14-17 ст. 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Абзацом 1, 11 пункту 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, виключно, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. (абз.3 п.20 Порядку №1567).

Пунктом 21 Порядку №1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області під час огляду транспортного засобу, який належать позивачу, встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: надання послуг з вантажних перевезень на договірних умовах, згідно ТТН №732164 від 23.07.2018 без оформлення документів, перелік визначений ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлення документів про внесення плати за проїзд за великоваговий ТЗ (вага БРУТТО склала 60500 кг., згідно ТТН).

Щодо порушення позивачем вимог статті 48 Закону №2344-III суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначений статтею 48 Закону №2344-III. Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і предявляти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною другою 48 Закону №2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинні мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень, зазначений у статтею 48 Закону №2344-III не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879).

Підпунктом 4 п.2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пп.3 п.2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

В п.22.5 Правил дорожнього руху зазначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.5-1 п.2 Порядку №879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Згідно з пп.11 п.2 Порядку №879 точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Зі змісту ОСОБА_7 перевірки №101245 від 24.07.2018 вбачається, що при перевірки проводився документальний габаритно-ваговий контроль, шляхом додавання маси транспортного засобу до маси вантажу зазначеному в товарно-транспортній накладній №732164 від 23.07.2018. Зазначену обставину підтверджує представник відповідача в наданому відзиві (а.с.62-64).

Разом з цим, абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак позивач зазначає, що не має ніякого відношення до перевезення, яке здійснював транспортний засіб марки МАN держ.номер АР6060ЕА з причепом КОGEL держ.номер АР0856ХО, тобто не був автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

З матеріалів справи судом встановлено, що 01.10.2016 між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Фаворит Логістік» був укладений договір оренди транспортних засобів №01/10/16, відповідно до п.1.1 якого, орендодавець (ФОП ОСОБА_3І.) передає орендарю (ТОВ «Фаворит Логістік») у строкове платне користування 28 одиниць вантажних автомобілів та 27 причепів, а орендар зобовязується прийняти названі автомобілі та використовувати їх виключно з метою отримання прибутку, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату. Згідно з п.1.2 договору, технічний стан, ознаки, інші характеристики автомобілів, які передаються в оренду відображені в Додатку №1 до договору (а.с. 19-21). Автомобіль марки МАN держ.номер АР6060ЕА з причепом КОGEL держ.номер АР0856ХО зазначені в Додатку №1 до договору (а.с. 22-23). Строк дії договору до 31.12.2020 (п.6.1).

Також при проведенні перевірки водієм надавалась товарно-транспортна накладна №732164 в якій автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Фаворит Логістік» (а.с.28, 55) проте посадові особи відповідача безпідставно не взяли її до уваги.

Суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача, з посиланням на ст.ст. 220, 799 ЦК України, про нікчемність договору оренди транспортних засобів №01/10/16 від 01.10.2016.

Відповідно до ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Тобто обовязковому нотаріальному посвідченню підлягають договори найму транспортного засобу де одна з сторін є фізичною особою.

У даному випадку договір укладено між фізичною особою підприємцем (ФОП ОСОБА_3І.) та юридичною особою (ТОВ «Фаворит Логістік»), а отже він не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, на думку суду, позивачем доведено, що ним не вчинялось порушення транспортного законодавства, яке зазначене в ОСОБА_7 перевірки №101245 від 24.07.2018, а також доведено, що перевізником був ТОВ «Фаворит Логістік».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Управлінням Укртрансбезпеки оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин у справі, а тому така постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь ФОП ОСОБА_3 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 69120) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (вул. Глісерна, буд. 14, м. Запоріжжя, 69063) про скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області №058601 від 11.09.2018 про застосування до Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (вул. Глісерна, буд. 14, м. Запоріжжя, 69063) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 69120, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4) судові витрати у розмірі суми сплаченого судового збору у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 20.12.2018.

Суддя Р.В. Кисіль