Справа № 2040/6642/18
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

18 грудня 2018 р. Справа № 2040/6642/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Вязмітіновій Т.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМАШ" (, 61022, м. Харків, пр. Правди, буд. 7) до Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Алчевських, Буд. 40) про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХМАШ» (надалі за текстом - ТОВ «ТЕХМАШ») звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області (надалі за текстом - ГУ Держпраці у Харківській області), в якому просить суд:

- визнати дії ГУ Держпраці у Харківській області з необґрунтованого застосування до ТОВ «ТЕХМАШ» штрафних санкцій протиправними;

- скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК0524/615/АВ/П/ТД-ФС від 16.07.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ Держпраці у Харківській області не встановлено факту прийняття 10 працівників на роботу за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Не встановлено факту розяснення працівникам їхніх прав і обовязків та інформування під розписку про умови правці, наявність на робочому місці, де вони будуть працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, їх права та пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Наявна відсутність систематичного виконання трудової функції, на що вказує відповідач в оскаржуваній постанові, послуги, які надавались, мали разовий характер. Окремо зазначено, що предметом укладених договорів є послуга.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу у підготовчому засіданні. (а.с. 2, 3).

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду: від представника відповідача 10.09.2018 року надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 87-95).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі посилаючись на зміст обґрунтувань позовних вимог.

Представник відповідача, ГУ Держпраці у Харківській області, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на позицію, викладену в наданих документах.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно з відкритих джерел інформації мережі «Інтернет» до виді діяльності ТОВ «ТЕХМАШ», які повязані з заявленими позовними вимогами віднесено: код КВЕД 80.10. Діяльність приватних охоронних служб.

В ході слухання справи судом встановлено, що до ГУ Держпраці у Харківській області 29.05.2018 року за вх. № 3958 надійшов лист від старшого слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області від 27.04.2018 року № 5487/3918 про перевірку ТОВ «ТЕХМАШ» з питання використання найманої праці без оформлення трудових відносин. (а.с. 97).

За результатами розгляду окресленого листа начальником ГУ Держпраці у Харківській області 06.06.2018 року прийнято наказ № 01.01-07/624 «Про проведення заходу державного нагляду (контролю)». (а.с. 98).

З матеріалів справи встановлено, що на підставі направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування/невиїзного інспектування обєкту відвідування від 06.06.2018 року № 01.01-94/02.02/1260 (а.с. 99) та наказу від 06.06.2018 року № 01.01-07/624 проведено перевірку ТОВ «ТЕХМАШ» () за адресою: 61022, м. Харків, Шевченківський район, просп. Правди, 7.

За результатами проведеного інспекційного відвідування 13.06.2018 року складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ХК 0524/615/АВ, який був направлений відповідачу (а.с. 108) разом з приписом про усунення виявлених порушень № ХК0524/615/АВ/П від 18.06.2018 року (а.с. 109-111), який був направлений відповідачу (а.с. 112).

Із змісту цих документів судом встановлено, що відповідачем було проведено саме інспекційне відвідування, в ході якого було встановлено, що позивач має трудові відносини з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Факт встановлення судом проведення саме інспекційного відвідування підтверджується підкресленням відповідного тексту з боку відповідача в акті № ХК 0524/615/АВ.

Крім цього, в ході проведення інспекційного відвідування з боку відповідача проаналізовано договори на надання послуг з ОСОБА_3 договір № 1 від 02.04.2018 року, ОСОБА_4 договір № 2 від 06.04.2018 року, ОСОБА_5 договір № 31 від 06.04.2018 року, ОСОБА_6 договір № 4 від 02.04.2018 року, ОСОБА_7 договір № 5 від 06.04.2018 року, ОСОБА_8 договір № 6 від 06.04.2018 року, ОСОБА_9 договір № 7 від 02.04.2018 року, ОСОБА_10 договір № 8 від 06.04.2018 року, ОСОБА_11 договір № 9 від 02.04.2018 року, ОСОБА_12 договір № 10 від 02.04.2018 року.

Вищезазначені договори на надання послуг укладено в письмовій формі між Замовником (ТОВ «ТЕХМАШ» ) в особі директора ОСОБА_13 та Виконавцем в особі зазначених громадян, підписані особисто Замовником та Виконавцями.

Окреслені договори за своїм змістом є ідентичними.

На підставі пункту 1.1 Договору (вищезазначених) Виконавець зобовязується виконувати зобовязання сторожа.

Згідно пункту 1.5 Договору період надання послуг з 02 квітня 2018 року по 30 травня 2018 року.

Згідно пункту 2.1 Договору: Чергує в проходній на обєкті: пропускає працівників, відвідувачів, автотранспорт на територію обєкта та назад після предявлення ними відповідних документів; звіряє супровідні документ з фактичною наявністю вантажу, відкриває та закриває ворота; утримує приміщення прохідної в належному стані.

Згідно пункту 2.1.4 Виконавець зобовязаний підпорядковуватися внутрішньому розпорядку Замовника та встановленому графіку робіт. Час початку і закінчення виконання робіт, час перерви для відпочинку узгоджується з Замовником відповідно до графіка роботи на обєкті.

Окремо суд звертає увагу, що до обовязків Виконавця згідно з п. 2.1.2 віднесено: при виконанні обовязків Виконавець повинен знати: положення та інструкції з пропускного режиму; зразки підписів осіб, які мають право підписувати перепустки на винесення і вивезення матеріальних цінностей або відвідування обєкта; зразки постійних і разових перепусток; правила та інструкції з охорони обєктів; межу обєкта, що охороняється; номери телефонів представників адміністрації обєкта, що охороняється чергового з відділу поліції.

Згідно Додатків до Договорів між Замовником та Виконавцями погоджено графік надання послуг, якій додається до Договору, та акт прийому передачі наданих послуг.

Згідно наказу від 26 грудня 2017 року № 6 Про затвердження графіку роботи охорони, у звязку з необхідністю безперервного обслуговування відвідувачів ресторану та на підставі Розділу 6 Правил внутрішнього трудового розпорядку затверджено графік роботи охоронникам на 2018 рік.

Спираючись на наведені обставини, відповідач зробив висновок, що фактичні трудові відносини замінені Договором цивільно-правового характеру, оскільки: 1) предметом укладеного договору ТОВ «ТЕХМАШ» з особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Праця за цими договорами здійснюється у межах діяльності охороняемих обєктів з систематичним виконанням трудових функцій. А саме: виконання робіт за договорами є охорона обєктів; 2) робота за укладеною угодою передбачає координації процесу виконання роботи: в організації процесу робіт та контролем за ходом їх виконання та якості з боку директора ТОВ «Техмаш» ОСОБА_13, а саме робота, згідно угоди передбачає: -чергування в прохідній на обєкті: пропуск працівників, відвідувачів, автотранспорт на територію обєкта та назад після предявлення ними відповідних документів; звіряння супровідних документів з фактичною наявністю вантажу, відкривання та закривання воріт; утримання приміщення прохідної в належному стані; - підпорядкування внутрішньому розпорядку Замовника та встановленому графіку робіт; 3) узгодження з Замовником (в особі директора ТОВ «Техмаш» ОСОБА_14О.) часу початку і закінчення виконання робіт, часу перерви для відпочинку відповідно до графіка роботи на обєкті. Так вище перелічені 10 сторожів виконували роботу (послугу) з охорони обєктів.

Такі висновки відповідач обґрунтував наступним: «визначення договору підряду наведено у ст. 837 Цивільного Кодексу України, згідно з якою одна сторона (підрядчик) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду можна укладати на виготовлення, обробку, переробку, ремонт або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Також з боку відповідача зазначені посилання на положення ст. 901 Цивільного Кодексу України.

За результатами аналізу окреслених договорів відповідач прийшов до висновку, що з боку позивача окреслені особи були допущені до роботи без належного укладеного трудового договору, чим порушені вимоги ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП.

На підставі наведеного 16.07.2018 року відповідачем було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК 0524/615/АВ/П/ТД-ФС, якою на позивача накладений штраф у розмірі 1116900,00 грн..

Оскільки судом зібрані докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, визначене ч. 1 ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом до суб'єкта владних повноважень і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, суд доходить висновку, що адміністративна справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного законодавчого підґрунтя для вирішення справи.

На виконання вимог ст. 259 КЗпП України Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування).

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Відповідно до п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6)за інформацією: Держстату, ДФС та її територіальних органів, Пенсійного фонду України та його територіальних органів

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Звернення фізичних осіб, стосовно яких порушено правила оформлення трудових відносин, працівників і роботодавців може бути подане через уповноваженого представника.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Відповідно до підпункту 3 п. 5 Порядку № 295 інспекційне відвідання здійснюється за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим:

1) за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації;

2) інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством;

3) джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Враховуючи наведену норму відповідач для початку проведення перевірки повинен предявити направлення, в якому серед іншого з боку відповідача зазначені підстави для здійснення перевірки «звернення фізичної особи».

Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 передбачається дві формі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю: інспекційне відвідування; невиїзне інспектування.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог частини і статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України № 1985-VI від 08 вересня 2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується.

Крім того, п. 6 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 295 передбачено, що під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від обєкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Стосовно позиції, що фактично існуючі трудові відносини замінені договорами цивільно-правового характеру, суд зазначає.

Такі висновки відповідача сформовані, оскільки в ході перевірки було встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 договір № 1 від 02.04.2018 року, ОСОБА_4 договір № 2 від 06.04.2018 року, ОСОБА_5 договір № 31 від 06.04.2018 року, ОСОБА_6 договір № 4 від 02.04.2018 року, ОСОБА_7 договір № 5 від 06.04.2018 року, ОСОБА_8 договір № 6 від 06.04.2018 року, ОСОБА_9 договір № 7 від 02.04.2018 року, ОСОБА_10 договір № 8 від 06.04.2018 року, ОСОБА_11 договір № 9 від 02.04.2018 року, ОСОБА_12 договір № 10 від 02.04.2018 року укладено цивільно-правові договори, які по суті є трудовими відносинами, а не цивільно-правовими, а їх оформлення спрямовано на надання трудовому договору форми цивільно-правового.

Тобто має місце заміна трудових правовідносин цивільно-правовими та відповідно порушення вимог частин 1 та 3 ст. 24 КЗпП та ч. 1 ст. 21 КЗпП.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП зазначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КЗпП зазначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП зазначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України діє принцип свободи договору. Тобто сторони мають право укладати договори, які нехай і не передбачені актами цивільного законодавства, але відповідають його загальним принципам. При цьому сторони на власний розсуд визначають і узгоджують умови договорів. Укладаючи цивільно-правовий договір, його сторони самостійно визначають його характер, узгоджують усі його умови і скріпляють їх своїми підписами.

Згідно з ст. 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З приводу позиції представника позивача про визнання з боку відповідача договорів між позивачем та ОСОБА_3 договір № 1 від 02.04.2018 року, ОСОБА_4 договір № 2 від 06.04.2018 року, ОСОБА_5 договір № 31 від 06.04.2018 року, ОСОБА_6 договір № 4 від 02.04.2018 року, ОСОБА_7 договір № 5 від 06.04.2018 року, ОСОБА_8 договір № 6 від 06.04.2018 року, ОСОБА_9 договір № 7 від 02.04.2018 року, ОСОБА_10 договір № 8 від 06.04.2018 року, ОСОБА_11 договір № 9 від 02.04.2018 року, ОСОБА_12 договір № 10 від 02.04.2018 року недійсними суд не погоджується з такою позицією представника позивача щодо надання оцінки з боку відповідача укладеним договорам, оскільки це не віднесено до компетенції відповідача, доказів прийняття рішення з цього питання не надано, а судом в ході розгляду справи протилежного не встановлено.

Суд констатує що з боку відповідача наявне констатування факту допуску осіб ОСОБА_3 договір № 1 від 02.04.2018 року, ОСОБА_4 договір № 2 від 06.04.2018 року, ОСОБА_5 договір № 31 від 06.04.2018 року, ОСОБА_6 договір № 4 від 02.04.2018 року, ОСОБА_7 договір № 5 від 06.04.2018 року, ОСОБА_8 договір № 6 від 06.04.2018 року, ОСОБА_9 договір № 7 від 02.04.2018 року, ОСОБА_10 договір № 8 від 06.04.2018 року, ОСОБА_11 договір № 9 від 02.04.2018 року, ОСОБА_12 договір № 10 від 02.04.2018 року без укладання трудового договору.

За юридичними ознаками договір підряду можна віднести до наступних видів договорів: двосторонній, консенсуальний, оплатний. Сторонами цього договору є з одного боку замовник - особа, яка замовляє роботи та надає контрагенту завдання на виконання роботи, а із іншого підрядник - особа, яка таку роботу виконує.

Норми гл. 61 про підряд ЦК України ніяких обмежень стосовно суб'єктивного складу не містять, тому за загальним правилом юридичні і фізичні особи можуть виступати і як замовник і як підрядник. Проте, в окремих видах підрядних робіт законодавцем передбачені в цьому питанні певні відступи від такого підходу.

Форма договору підряду може бути як усною так і письмовою, і визначається відповідно до положень ст. ст. 205, 207 - 209 ЦК України. Положення ст. 206 ЦК України стосовно можливості вчинення в усній формі договору, який повністю виконується в момент його укладення до договору підряду застосувати неможливо. Це обумовлено характером підрядних робіт, де об'єктивно між виникненням правовідносин і виконанням зобов'язань підрядником проходить певний час.

Договір підряду має певні схожі риси з трудовим договором, оскільки обидва договори спрямовані на регулювання процесу виконання роботи.

Відмінності полягають в наступному:

1) організація роботи, її забезпечення в цивільному договорі покладається на виконавця, а в трудовому - на роботодавця;

2) робітник підлягає правилам внутрішнього трудового розпорядку;

З цього приводу суд зазначає, що положенням п. 2.1.4. договорів закріплено, що виконавець повинен підпорядковуватись внутрішньому трудовому розпорядку Замовника та встановленому графіку робот. Час початку і закінчення виконання робіт, час перерви для відпочинку узгоджується з замовником відповідно до графіку роботи на обєкті.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що організація роботи забезпечувалась роботодавцем за його правилами внутрішнього трудового розпорядку, тобто замовником за договором - ТОВ «ТЕХМАШ».

3) оплата в підрядному договорі здійснюється за результат, а в трудовому - за процес виконання роботи.

Згідно з розділом 3.1 договорів зазначено, що за надані за цим договором послуги Замовник здійснює оплату, тобто кошти перераховуються за процес здійснення охорони.

Стосовно позиції позивача, що результатом послуги є забезпечення схоронності обєкта, а тому про кінцевий результат робіт взагалі не можна вести мову, суд зазначає, що погоджується з окресленою позицію позивача в частині відсутності кінцевого результату за цією послугою та наявності беззаперечного збігу в цій частині з трудовим договором щодо безперервності процесу виконання робіт.

4) підрядник самостійно визначає порядок, способи досягнення результату, а робітнику це встановлює роботодавець;

Згідно з умовами договорів замовником регламентовано у який спосіб виконавцем буде надаватись послуга, що окреслено в п. 2.1 та п. 2.2.

Суд зазначає, що послуга - це діяльність, відповідно до «Ліцензійних умов провадження охоронної діяльності», затверджених Постановою КМ України від 18.11.2015 року № 960, охоронна діяльність провадиться лише персоналом, який відповідає вимогам, що встановлені пунктами 15 і 17 цих Ліцензійних умов.

Так, сторожа, охоронники, охоронці повинні входити до штату субєкта охоронної діяльності та залежно від обєкта, що охороняється, відповідати кваліфікаційним вимогам, визначеним наказом Мінпраці від 29 грудня 2004 р. р № 336 «Про затвердження Випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників». Рівень відповідності кваліфікаційним вимогам документально підтверджується згідно із законодавством. Персоналом охорони, а саме сторожа, охоронники, охоронці, можуть бути дієздатні громадяни України, які досягли 18-річного віку, пройшли відповідне навчання або професійну підготовку, уклали трудовий договір із субєктом охоронної діяльності (входять до штату субєкта охоронної діяльності).

Окремо суд зазначає, що відповідно до п. 2.1.1 договорів «у разі виявлення несправностей (зламані двері, вікна, замки, відсутність пломб та печаток і таке інше), які не дозволяють прийняти об'єкт під охорону, доповідає про це особі, якій він підзвітний, представнику адміністрації....».

Суд констатує, що зазначене твердження, також містить ознаку характерну для трудових відносин - підзвітність та підконтрольність.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивачем допущено осіб ОСОБА_3 договір № 1 від 02.04.2018 року, ОСОБА_4 договір № 2 від 06.04.2018 року, ОСОБА_5 договір № 31 від 06.04.2018 року, ОСОБА_6 договір № 4 від 02.04.2018 року, ОСОБА_7 договір № 5 від 06.04.2018 року, ОСОБА_8 договір № 6 від 06.04.2018 року, ОСОБА_9 договір № 7 від 02.04.2018 року, ОСОБА_10 договір № 8 від 06.04.2018 року, ОСОБА_11 договір № 9 від 02.04.2018 року, ОСОБА_12 договір № 10 від 02.04.2018 року до роботи без укладання трудового договору, що є порушенням вимог законодавства, а укладені договори підряду не є законодавчо-передбаченою підставою для допуски цих осіб до окресленої роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень надав до суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його правова позиція, і довів правомірність дій по застосування до ТОВ «ТЕХМАШ» штрафних санкцій та винесенню постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК0524/615/АВ/П/ТД-ФС від 16.07.2018 року.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХМАШ" до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 20 грудня 2018 року.

Суддя Супрун Ю.О.