Справа № 826/7770/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2018 року № 826/7770/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом

Іноземного підприємства «І-АР-СІ»

до

Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві

про

визнання протиправними та скасування рішень №№ 60,61,62,63 від 02.04.2018 р. та постанови № 26 від 06.04.2018 р.,

В С Т А Н О В И В:

Іноземне підприємство «І-АР-СІ» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень №№ 60,61,62,63 від 02.04.2018 р. та постанови № 26 від 06.04.2018 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних рішень, оскільки висновки відповідача про порушення позивачем вимог ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» не відповідають дійсності, оскільки маркування спірних товарів проведено з дотриманням вимог законодавства.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав на відповідність оскаржуваних рішень вимогам чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі листа Держпродспоживслужби України від 14.12.2017 р. № ЦА-151/7934-17, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 20.03.2018 р. № 562 та направлення на проведення перевірки від 20.03.2018 р. № 523, в період з 22.03.2018 р. по 23.03.2018 р. відповідачем проведено позапланову невиїзну поєднану з виїзною перевірку характеристик продукції:

- інтернет шлюзу (роутер) Tenda F3 802.11n № 300, д/в 06.2017 р., термін придатності: необмежено;

- смартфон HuaweiLite 2017 51091 VOQ (SLA-L22) Duaslim Gold;

- планшет Huawei MediaPad10 (AGS-L09) Grey.

Перевіркою встановлено наступні порушення: пп. 28, 42, 43,44 «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання»; пп. 24, 32, 45, 46 «Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання»; п. 1 «Привал та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам» та п. 30 «Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання».

За результатами перевірки складено акт від 23.03.2018 р. та винесено наступні рішення:

рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02.04.2018 р. № 60 (у вигляді вимоги привести продукцію у відповідність;

рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02.04.2018 р. № 61 у вигляді тимчасової заборони надання продукції на ринку.

рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02.04.2018 р. № 62 (у вигляді вимоги привести продукцію у відповідність;

рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 02.04.2018 р. № 63 у вигляді тимчасової заборони надання продукції на ринку.

постанову № 26 від 06.04.2018 р. про накладення штрафних санкцій у розмірі 61 200,00 грн.

Не погоджуючись із винесеним рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з ст.3 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» національний знак відповідності - знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються. Неналежне застосування Національного знака відповідності - порушення правил застосування і нанесення Національного знака відповідності, встановлених законами України, та виданих відповідно до них інших нормативно-правових актів, у тому числі технічних регламентів.

Відповідно до абз.8 ст.1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.10 вказаного Закону ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Згідно з п.4 ч.1 ст.11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до повноважень органів ринкового нагляду, зокрема, належить проведення перевірок характеристик продукції.

В свою чергу, вищевказаним Законом встановлено загальний порядок проведення перевірок характеристик продукції, що визначений статтею 23 цього Закону. Так, ч.3 ст.23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»передбачено, що органи ринкового нагляду проводять планові (у розповсюджувачів цієї продукції) та позапланові (у розповсюджувачів та виробників такої продукції) перевірки характеристик продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки (ч.4 ст.23 вказаного Закону).

Відповідно до вимог ч.1 ст.29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі, якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Відповідно до вимог ч.3 ст.29 цього Закону орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність.

Згідно із п.1 ч.3 ст.44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» суб'єкти господарювання за порушення цього Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 року № 679 затверджено Технічний регламент радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, який встановлює вимоги до радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, процедуру оцінки відповідності такого обладнання, правила маркування та введення його в обіг.

Відповідно до п.7 вказаного регламенту введення в обіг пристроїв на території України дозволяється лише за умови дотримання вимог цього Технічного регламенту в разі належного встановлення, обслуговування та використання за призначенням таких пристроїв. Введення в обіг пристроїв без декларації про відповідність, оформленої згідно з додатком до цього Технічного регламенту, та національного знака відповідності, нанесеного згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 р. № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» (Офіційний вісник України, 2001 р., № 49, ст. 2188), забороняється.

Згідно з п.30 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009 року № 679 на пристроях, які відповідають усім визначеним для них вимогам, повинен бути нанесений національний знак відповідності, зазначений у пункті 7 цього Технічного регламенту. За нанесення національного знака відповідності відповідає виробник або уповноважена ним особа - резидент України чи постачальник.

У разі застосування процедури оцінки відповідності відповідно до пунктів 25, 26 або 27 цього Технічного регламенту до національного знака відповідності додається номер призначеного органу згідно з реєстром таких органів. Усі інші позначки, що можуть бути нанесені на пристрій, не повинні погіршувати видимість та розбірливість національного знака відповідності.

Національний знак відповідності наноситься на пристрій та/або на етикетку, тару, упаковку (у разі її наявності), експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо. Пристрій не повинен мати жодних позначок, які є подібними до національного знака відповідності та можуть ввести в оману щодо наявності або відсутності національного знака відповідності.

Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 р. № 679 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 р. № 355, проте згідно п. 3 вказаної постанови -

Установлено, що до 1 квітня 2019 р. не може бути заборонено або обмежено надання на ринку та введення в експлуатацію з причин невідповідності вимогам Технічного регламенту, затвердженого цією постановою, радіообладнання, яке введено в обіг до дня набрання чинності цією постановою та відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2009 р. № 679 (Офіційний вісник України, 2009 р., №50, ст. 1705),Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1077 (Офіційний вісник України, 2016 р., №2, ст. 72), Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1067 (Офіційний вісник України, 2015 р., № 102, ст. 3526).

В свою чергу, постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 р. № 1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 р. № 1184 «Про затвердження форми, опису знака відповідності технічним регламентам, правил та умов його нанесення».

Згідно п. 1 Правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам знак відповідності технічним регламентам наноситься на продукцію або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер продукції, знак відповідності наноситься на пакування та на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15.01.2015 р. №124-VIII відповідність введеної в обіг, наданої на ринку або введеної в експлуатацію в Україні продукції вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, є обов’язковою, за винятком випадків, визначених у зазначених технічних регламентах та статті 12 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону №124-VIII у випадках, визначених у технічних регламентах, які передбачають застосування процедур оцінки відповідності, на продукцію та/або на інші об’єкти, що визначені такими технічними регламентами (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам.

Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об’єкт, який визначений у відповідному технічному регламенті.

Згідно ч. 5 ст. 30 Закону №124-VIII нанесення на продукцію інших маркувань, знаків або написів, які можуть вводити в оману третіх осіб щодо значення чи форми знака відповідності технічним регламентам, забороняється. Будь-яке інше маркування може бути нанесене на продукцію за умови, що це не вплине негативно на видимість, розбірливість та значення знака відповідності технічним регламентам.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» До особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваних рішень стали висновки відповідача про порушення позивачем правил застосування знаку відповідності технічним регламентам.

Разом з цим, позивачем надано до суду докази відповідності продукції вимогам Технічних регламентів, зокрема фотографії з позначенням знаку відповідності на товарах, декларації про відповідність продукції технічному регламенту, сертифікат відповідності, сертифікат дослідження та висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи.

У свою чергу, суд звертає увагу, що нанесення знаку відповідності на пакування товару відповідає вимогам ч. 1 ст. 29 Закону та п. 30 Технічного регламенту радіобладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання затвердженого постановою КМУ від 24.06.2009 р. №679, що передбачають можливість нанесення знаку відповідності на пакування.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про безпідставність встановлених в акті перевірки порушень, що призвело до прийняття протиправних рішень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до частини 2 статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що відповідачем не спростовано доводів позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а надані позивачем докази є достатніми для прийняття рішення по справі в порядку спрощеного провадження про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Іноземного підприємства «І-АР-СІ» (04073, м.Київ, вул. Марка Вовчка, 18-А, ) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №№ 60,61,62,63 від 02.04.2018 р. та постанову про накладення штрафних санкцій № 26 від 06.04.2018 р.

Присудити на користь Іноземного підприємства «І-АР-СІ» (04073, м.Київ, вул. Марка Вовчка, 18-А, ) судові витрати в сумі 8 810,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (03151, м. Київ, вул. Волинська, 12, ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко