Справа № 640/11006/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 640/11006/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2018, суддя Ніколаєнко І.В. повний текст складено 30.10.18 по справі № 640/11006/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправною та скасувати постанову Харківської митниці ДФС України у справі про порушення митних правил № 0156/80700/18 від 14.06.2018 року за ч. 1 ст. 485 МК України. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою т.в.о. заступника начальника Харківської митниці ДФС - начальника УПМП та МВ Гриценко С.М. від 14.06.2018 року в справі про порушення митних правил № 0156/80700/18 від 22.01.2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 (триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 160787,31 грн. З вказаною постановою не згоден та вважає накладення адміністративного стягнення незаконним, а саму постанову необґрунтованою, такою, що суперечить нормам МК України, винесеною поза межами строку накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Посилається на те, що датою вчинення позивачем адміністративного правопорушення зазначено 04.11.2017 р., тобто на момент винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності минув строк накладення адміністративного стягнення. Відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, який визначений приписами МК України. Зазначає про те, що на час розгляду справи 14.06.2018 року відповідач не мав ніяких даних про своєчасне сповіщення позивача про місце, час розгляду справи, у зв'язку з чим, розгляд та винесення постанови без його присутності та присутності його захисника є порушенням його права на захист. Факт використання позивачем транспортного засобу на місці його зупинки представниками Харківської митниці ДФС не зафіксовано. Інформація, яка викладена в повідомлені від 06.11.2017 року не може засвідчувати факт порушення ОСОБА_1 митних правил, а саме використання транспортного засобу, та бути доказом у справі, оскільки документ складений не компетентною особою, а у самому документі відсутні

Рішенням Київського районного суду від 30.10.2018р. позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил задоволено. Скасовано постанову Харківської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил №0156/80700/18 від 14 червня 2018 року за ч. 1 ст. 485 МК України у відношення ОСОБА_1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення №0156/80700/18 від 14 червня 2018 року за ч. 1 ст. 485 МК України у відношення ОСОБА_1 закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Харківською митницею Державної фіскальної служби України подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає ухвалене судове рішення незаконним у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що позивачем ні до митниці під час провадження у справі про порушення митних правил, ні до позовної заяви не було надано жодних документів, які посвідчують факт звернення до нього гр. ОСОБА_3 і прийняття позивачем транспортного засобу «Audi А6» з метою надання послуг з ремонту. Лише після отримання ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, під час судового розгляду позивачем було надано до суду копію договору про технічне обслуговування і ремонт колісного транспортного засобу AUDI А6 від 11.05.2017, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та акти передавання-приймання колісного транспортного засобу, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту від 22.05.2017, 26.05.2017,03.11.2017,07.11.2017. Таким чином, вказані документа не могли бути оцінені митницею під час винесення постанови в справі про порушення митних правил № 0156/80700/18, а отже не можуть бути доказами її протиправності. Також зазначає, що записаний в постанові в справі про порушення митних правил № 0156/80700/18 VIN:НОМЕР_4 є технічною помилкою та не може бути доказом протиправності оскаржуваної постанови митниці. Також вказує, що Київський районний суд м. Харкова у судовому рішенні по справі № 640/11006/18 від 30.10.2018 дійшов до помилкового висновку, що митниця порушила право ОСОБА_1 бути присутнім під час розгляду справи про порушення митних правил, що підтверджується наступним. Посилається на те, що під час провадження у справі про порушення митних правил № 0156/80700/18 митницею було дотримано встановлених законодавством строків, що підтверджується наступним. На підставі вищевикладеного просить

Від представника позивача, до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає вказане рішення суду законним, винесеним з дотриманням вимог чинного законодавства України, а апеляційну скаргу відповідача необґрунтованою, без детального викладення обставин в чому саме полягало порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Окрім того, за правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач та його представник повідомлені про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмами від 12.12.2018р. (а.с. 204,205).

Відповідач повідомлявся на електронну адресу.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази щодо змісту яких заперечення у сторін відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою ДФС в справі про порушення митних правил № 0156/80700/18 від 14.06.2018 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України.

Відповідно до тексту вказаної постанови 01.04.2005 року Подільською регіональною митницею було проведено митне оформлення в режимі "ІМГ40ГД" вантажної митної декларації № 400000002/2005/500534 на ввезення в Україну із ФРН гуманітарної допомоги: автомобіля марки "Ауді А6", VIN:НОМЕР_4, 2001 року випуску, вартістю 71127,55 грн., що надійшов на адресу Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації, був пропущений на митну територію України зі звільненням від оподаткування на підставі Закону України "Про гуманітарну допомогу" та оформлений на ім'я інваліда війни ОСОБА_6, зареєстрованого за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, с.Лісоводи.

04.11.2017 року о 10-20 хв. під час здійснення заходів, спрямованих на виявлення та припинення правопорушень, співробітниками СРПП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області на вул. Харківська набережна біля б. 5 у м. Харкові був виявлений автомобіль марки "Ауді А6", VIN:НОМЕР_4, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, під керуванням гр.-на ОСОБА_1, який як підставу свого права на керування автомобілем надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 видане 07.04.2005 Городоцьким МРЕВ ДАІГУ МВС України на ім'я ОСОБА_6 з відміткою "відчуження заборонено" та наданням права керування цим автомобілем ОСОБА_7, а також повідомив, інспектору СРПП Вовчанського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_8, що він придбав цей автомобіль без дозволу органу соціального захисту населення.

Згідно з листом Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 24.11.2017 № 04.03-10783 та листом Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області від 18.04.2018 р. № 133 встановлено, що гр-н ОСОБА_6 помер у 2008 році, право на керування мав ОСОБА_7, іншим особам право на користування цим автомобілем не надавалось.

16.02.2018 до Харківської митниці ДФС надійшло пояснення гр-на. ОСОБА_1, в якому він заперечував факт придбання та користування вищевказаним автомобілем та заявив, що отримав цей автомобіль від гр-на. ОСОБА_4 для ремонту. 24.05.2018 ОСОБА_1 надав клопотання, у якому заявив, що зазначений автомобіль в його власності або користуванні ніколи не перебував.

Враховуючи вищевикладене, зазначив, що відповідач прийшов до помилкового висновку про те, що вбачаються достатні дані, які вказують на вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, що потягли за собою ухилення від сплати митних платежів, тобто вчинення порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 485 МК України.

Приймаючи рішення по справі суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 486 МК України встановлено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із статтею 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

В ході розгляду справи судом встановлено, що постанова в справі про порушення митних правил № 0156/80700/18 віл 14.06.2018 року вказаним вимогам закону не відповідає.

Приписами ч. 1 ст. 466 МК України встановлено, що адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Приписами ч. 1 ст. 485 МК України закріплено наступний склад адміністративного правопорушення, а саме заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Колегія суддів зазначає, що, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії ВМД №400000002/2005/500534 від 01.04.2005 року декларантом транспортного засобу Audi A6, VIN - НОМЕР_6, зазначено ОСОБА_10 Позивач ОСОБА_1 участі у декларуванні вказаного транспортного засобу не брав.

Позивачем в обґрунтування підстав керування транспортним засобом марки Audi A6, д/н НОМЕР_2, надано до суду копію договору про технічне обслуговування і ремонт колісного транспортного засобу від 11.05.2017 року, укладеного між ФО-П ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Відповідно до умов вказаного договору (п. 1.8.) замовник тимчасово передає виконавцю для виконання робіт за цим договором колісний транспортний засіб: легковий автомобіль марки AUDI A6, VIN: НОМЕР_6, 2001 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_2.

Наведене відповідачем не спростовується.

Згідно п. 7.1. вказаного договору - договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року.

До суду надані акти передавання-приймання колісного транспортного засобу, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту від 22.05.2017 року, 26.05.2017 року, 03.11.2017 року, 07.11.2017 року, а також товарні чеки від 26.05.2017 року, 07.11.2017 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що крім пояснення ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС, разом з поясненням позивача надійшло і пояснення гр. ОСОБА_3 в якому він підтверджував факт передачі свого автомобіля АУДІ А6, державний реєстраційний знак НОМЕР_2, яким він користується, для огляду і ремонту ОСОБА_1 (а.с.48).

Таким чином станом на 16.02.2018 відповідачу було достовірно відомо що ОСОБА_1 не використовує у своїх цілях автомобіль НОМЕР_3. Що позивач отримав автомобіль як ФОП у ОСОБА_3 для ремонту та огляду і що коли позивач рухався на автомобілі до свого СТО його зупинили працівники поліції для перевірки документів, а тому не здійснював постійного та особистого користування транспортним засобом.

Як вбачається з наданих позивачем документів єдиною метою знаходження автомобіля у позивача була обумовлена підприємницькою діяльністю щодо здійснення ремонту транспортного засобу.

Позивачем разом з поясненням був наданий відповідачу витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

Відповідно копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія АБ №388960 - ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, дані про основний вид економічної діяльності: 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с.49).

Доказів на підтвердження придбання позивачем транспортного засобу Audi A6, д/н НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_6, його постійного користування чи користування в особистих цілях відповідачем суду не надано.

Приписами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 МК України, відповідачем не надано, доводи викладені позивачем в обґрунтування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не спростовані.

При цьому колегія суддів дійшла висновку про те, що виносячи постанову у справі про порушення митних правил 14.06.2018 року, відповідач порушив право позивача бути присутнім при розгляді справи.

Так, приписами ч.ч. 1, 2 ст. 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Приписами ч. 4 ст. 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Тобто, чинним законодавством України передбачено, що орган доходів і зборів інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил поштовим повідомленням з повідомленням про вручення.

В відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти того, що позивач про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил був повідомлений належним чином.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил 14.06.2018р.

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 24.05.2018 року було повідомлено усно, жодними доказами не підтверджено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що на час розгляду справи 14.06.2018 р. відповідач не мав ніяких даних про своєчасне сповіщення позивача про місце і час розгляду справи, в тому числі поштового повідомлення про вручення поштового відправлення - запрошення, або повернення поштового повідомлення з будь-яких причин, у тому числі закінчення строку збереження поштового відправлення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що виносячи постанову у справі про порушення митних правил 14.06.2018 року, відповідач порушив право позивача бути присутнім при розгляді справи передбачене ст. 526 МК України.

Щодо посилань Харківської митниці ДФС на те, що позивачем ні до митниці під час провадження у справі про порушення митних правил, ні до позовної заяви не було надано жодних документів, які посвідчують факт звернення до нього гр. ОСОБА_3 і прийняття позивачем транспортного засобу «Audi А6» з метою надання послуг з ремонту, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з вищенаведеного позивач не був обізнаний про розгляд справи про порушення митних правил 14.06.2018р.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні пояснення позивача від 16.02.2018 надані Харківській митниці ДФС в яких він заперечував факт придбання та користування вищевказаним автомобілем та заявив, що отримав цей автомобіль від гр-на. ОСОБА_4 для ремонту. Зазначив, що даний автомобіль в його власності або користуванні ніколи не перебував.

Їх отримання та отримання інформації в цих поясненнях про те, що позивач отримав автомобіль від гр-на. ОСОБА_4 для ремонту визнається відповідачем в апеляційній скарзі.

Також з матеріалів справи не вбачається наявність будь яких дій Харківської митниці ДФС направлених на перевірку даної інформації, тощо.

Враховуючи відсутність доведення складу правопорушення з боку позивача, доводи сторін по справі щодо порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, технічних помилок в тексті оскаржуваного рішення, та порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності не впливають на вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.276 МК України платниками мита є:

1) особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом;

2) особа, на адресу якої надходять товари, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових або експрес-відправленнях, несупроводжуваному багажі, вантажних відправленнях;

3) особа, на яку покладається обов'язок дотримання вимог митних режимів, які передбачають звільнення від оподаткування митом, у разі порушення таких вимог;

4) особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу);

5) особа, яка реалізує або передає у володіння, користування чи розпорядження товари, що були випущені у вільний обіг на митній території України із звільненням від оподаткування митними платежами, до закінчення строку, визначеного законом;

6) особа, яка реалізує товари, транспортні засоби відповідно до статті 243 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що жодного документу який би підтверджував факт придбання позивачем у власність вказаного автомобіля у відповідачем не надано.

Докази такого придбання в матеріалах справи відсутні.

Сам по собі факт керування транспортним засобом не підтверджує право власності на транспортний засіб, або використання його у власних цілях.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач не є декларантом, не ввозив на митну територію України автомобіль АУДІ А6, VIN- код WAUZZZ4BZ1 N052454, не є власником цього автомобіля, не складав та не надавав до митних органів ВМД за №400000002/2005/500534 від 01.04.2005 р., на нього не покладалися ніякі обов'язки щодо дотримання вимог митного режиму колегія суддів приходить до висновку про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 485 Митного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене доводи позивача про правомірність прийняття оскаржуваної постанови є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30.10.2018 по справі № 640/11006/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Л.В. Тацій