Справа № 826/4052/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4052/18 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О.І.

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг» Бойко Катерини Ігорівни, треті особи Товариство з обмеженою відповідальності «Містобудівельний загін № 122», Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Арбітражного керуючого - розпорядника майна ПАТ "Мостобуд" Кіцул Сергія Богдановича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємств «Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг» Бойко Катерини Ігорівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальності «Містобудівельний загін № 122» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) Державного реєстратора, індексний № 39701317 від 15.02.2018.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.

Інші учасники процесу, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що безпосередня участь сторін у судовому засіданні, в даному випадку, не є обов'язковою, оскільки матеріали справи містять достатньо письмових доказів для з'ясування фактичних обставин, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відкладення розгляду справи спричинить невиправдане порушення процесуального строку її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що провадження у справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що на підставі договору купівлі-продажу б/н від 20.01.1999 та акту приймання-передачі майна до договору купівлі-продажу б/н від 20.01.1999, Державний реєстратор прийняв спірне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39701317 від 15.02.2018 та зареєстрував перехід права власності на комплекс об'єктів загальною площею 4133,8 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Баренбойма, 8, від ПАТ «Мостобуд» до ТОВ «Містобудівельний загін № 122».

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним та таким, що порушує права позивач як акціонера ПАТ «Мостобуд», останній звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування.

Як встановлено, Позивач є акціонером ПАТ «Мостобуд» та позовні вимоги мотивовані тим, що прийняте Державним реєстратором спірне рішення не відповідає нормам чинного законодавства України і може негативно вплинути на фінансове становище ПАТ «Мостобуд», чим порушить право позивача на отримання дивідендів як акціонера зазначеного товариства, отже підлягає скасуванню як протиправне.

Апелянт зазначив, що 08.02.2017 щодо ПАТ «Мостобуд» Господарським судом м. Києва порушено справу про банкрутство № 910/24323/16, відтак, у разі втрати ПАТ «Мостобуд» свого майна він лишиться можливості на отримання активів у разі ліквідації останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Як і вказано судом першої інстанції, з наведених норм та обставин справи вбачається, що між позивачем та ПАТ «Мостобуд» існують корпоративні правовідносини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи;

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У свою чергу, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він, головним чином, обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо позивач намагається захистити своє порушене приватне право шляхом оскарження управлінських дій суб'єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 815/6945/16.

Згідно з положеннями пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

Дана справа не належить до юрисдикції адміністративних судів, а вказаний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, так як захисту підлягають приватні права позивача як акціонера ПАТ «Мостобуд».

Цей спір не є публічно-правовим, оскільки поглинається спором про право, так як фактично існує спір між двома суб'єктами господарської діяльності, а тому має вирішуватися судами за правилами господарського судочинства.

У справі, що розглядається, спір не обмежується оскарженням рішення, дії чи бездіяльності державного реєстратора, оскільки в його основі лежить корпоративний спір, який з урахуванням особливості справи не може бути вирішений в адміністративному суді, що обмежений при вирішенні таких спорів вимогами процесуального закону.

Розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства не відповідав би принципу ефективного судочинства як важливому елементу верховенства права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п.1. ч.1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до абз.2 ч. 1 ст. 319 КАС України порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Арбітражного керуючого - розпорядника майна ПАТ "Мостобуд" Кіцул Сергія Богдановича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2018 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2018 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2018 скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Комунальний центр підтримки підприємницької діяльності та надання реєстраційних послуг» Бойко Катерини Ігорівни, треті особи Товариство з обмеженою відповідальності «Містобудівельний загін № 122», Публічне акціонерне товариство «Мостобуд» про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 18.12.2018