Справа № 296/10953/18
Суддя: Рожкова О. С.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ОСОБА_2 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

05.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 789053 від 27.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.10.2018 року інспектором Голумбйовським М.В. винесено постанову в якій зазначено, що 27.10.2018 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA, не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку перед поворотом, а саме праворуч виїжджаючи з прилеглої території, чим порушив п.9.2 б ПДР. Разом з цим, позивач зазначає, що з прилеглої території будинку за адресою: м.Житомир, вул.Київське шосе, 86 не виїзджав, а виїзджав з прилеглої території за адресою: м.Житомир, вул.Київське шосе, 84. Крім того, в резолютивній частині постанови від 27.10.2018 року стягнення застосовано до ОСОБА_3, тобто до іншої особи. Зазначає, що навіть якби він увімкнув правий показчик повороту при виїзді з прилеглої території за адресою: м.Житомир, вул.Київське шосе, 84, то вказане не було б порушенням ПДР та не становило складу адміністративного правопорушення передбаченого, ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки при виїзді, позаду його, на відстані приблизно 20-25 метрів розташований будинок, а попереду будівля комплексу Петроград. Водії, для яких цей показчик міг би мати значення при завершенні ним виїзду цього не бачать, тому не зрозуміло для кого його потрібно вмикати. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою, винесеною без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та просить скасувати останню.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін у судове засідання (а.с.5-6).

06.12.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що твердження позивача не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Факт вчиненого правопорушення було зафіксованого на нагрудний відео реєстратор працівників поліції, де чітко видно факт не увімкнення світлового показчика повороту відповідного напрямку. Позивач повідомлений про час і місце розгляду справи його права розяснено, а також строки сплати штрафу. ОСОБА_1 мав можливість на місці ознайомитися з усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Постанову

у справі про адміністративне правопорушення оголошено позивачеві негайно після закінчення розгляду справи. Позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що правопорушення він не вчиняв, а його пояснення вказують на намагання уникнути несприятливих для цього наслідків у звязку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Вважає, що помилка допущена відповідачем в написанні прізвища не впливає на правомірність прийнятого рішення у формі постанови, враховуючи сам факт вчинення правопорушення однією і тією ж особою. Крім того, по даному факту поліцейським було підготовлено відповідний рапорт про допущення описки в постанові, та при занесенні даної постанови до інформаційно-аналітичної системи Армор внесено вірні дані порушника, а саме прізвище Придорогін.

Розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Встановлено, що 27.10.2018 року інспектором роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №789053, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З постанови вбачається, що 27.10.2018 року о 15 год. 00 хв. у м. Житомирі по вул. Київське шосе, 86 водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом SKODA OCTAVIA , д.н.з. НОМЕР_1 не подав сигнал світлового показчика повороту відповідно напрямка перед поворотом, а саме: праворуч виїжджаючи з прилеглої території, чим порушив п.9.2 ПДР.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, на відео з нагрудної камери інспектора, наданого разом з відзивом на позов, зафіксовано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови. Інспектор ознайомив позивача з його правами та порядком оплати і оскарження постанови про адміністративне правопорушення. Позивач не заперечував факт порушення, однак заперечував необхідність подачі сигналу світловим показчиком повороту відповідного напрямку перед поворотом, а саме праворуч виїжджаючи з прилеглої території та не вважав це серйозним порушенням, висловивши інспектору свою думку, що в нього немає доказів на підтвердження факту порушення.

Статтею 122 ч.2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил

проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Так, за змістом оскаржуваної постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало порушення ним вимог п.9.2 б ПДР.

Відповідно до п.9.2б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку:

а) перед початком руху і зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно п.п.1,2 ч.5 ст.14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Оспорюючи законність рішення відповідача, з урахуванням оглянутого відеозапису, будь яких доказів, які б спростували приведені в постанові обставини, позивач не надав.

Щодо невірного зазначення в резолютивній частині оскаржуваної постанови прізвища позивача, а саме не «Придорогін», а «Пригодин», суд зазначає, що вказане невірне посилання сталося через технічну помилку, та не впливає на суть правопорушення.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо окремих недоліків оформлення оскаржуваної постанови, оскільки окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

З урахуванням наведеного, вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18).

Щодо тверджень позивача про те, що інспектором не складався протокол при розгляді справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п. 2 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини 1, 2, 3 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що дії відповідача щодо складання постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення є правомірними.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: зокрема, залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, при винесенні постанови відповідачем встановлено та досліджено обставин справи про адміністративне правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що постанова є обґрунтованою, вина позивача доведена належними доказами під час її винесення, у зв'язку з чим постанова скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 19, 241-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції в особі інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядок, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції Закону №2147- VIIІ) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Cуддя О. С. Рожкова