Справа № 2340/2647/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/2647/18 Головуючий у 1 інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Файдюка В.В. Чаку Є.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України (пункт 14 протоколу № 44 від 04.05.2018 року) про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

-зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у відповідності до ст. 16 Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року та здійснити її виплату.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивач був призваний на спеціальні збори та брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок чого отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби та 3 групу інвалідності. В подальшому, позивачу встановлено 2 групу інвалідності, у зв`язку з чим позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону № 2011-XII та Порядку №975.

06 грудня 2018 року до суду апеляційної інстанції від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) та відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 .

Відповідно до даних зазначених у військовому квитку, серії НОМЕР_2 виданого 11.05.1982 р., позивач з 23.03.1987 р. по 17.05.1987 р. приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС.

Згідно архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони України від 11.06.2003 р. № 7460, позивач проходив військову службу з 23.03.1987 р. по 17.05.1987 р. у складі в/ч НОМЕР_3 та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС.

У довідці в/ч 64354 від 17.05.1987 р. № 567 зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на військових зборах з 23.03.1987 р. по 17.05.1987 р.

Висновком обласної спец. ВКК № 34 від 26.08.2003 р. встановлено, що захворювання ОСОБА_1 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до витягу із акту огляду Черкаської обласної МСЕК №2 серія 4 ЧК №028778, за наслідками проведення первинного огляду, 05.02.2004 р. позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності до 01.03.2007 р., пов`язану з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно виписки з акта огляду Спеціалізованої радіологічної МСЕК серія 12ААА №192658 від 02.12.2015 р., за наслідками проведення повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно виписки з акта огляду Спеціалізованої радіологічної МСЕК серія 10 ААА № 252151, позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 75(сімдесят п`ять).

03.12.2015 р. Управлінням праці та соціального захисту населення Тальнівської РДА, ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_4 , відповідно до якого, позивач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни.

За результатами розгляду поданої позивачем заяви та документів, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене п.14 протоколу № 44 від 04.05.2018 р. про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 визнано інвалідом ІІІ, а потім ІІ групи безтерміново, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, після його звільнення з військової служби як військовозобов`язаного, призваного на збори, а не як військовослужбовця.

Позивачу інвалідність встановлено понад 3-місячний термін.

Крім цього, позивач у 2004 році отримав компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, викладеним у протоколі № 44, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 16 Закону України від 20.12.91р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві (п. 6 ч. 2 цієї статті).

Згідно приписів ст. 16-3 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників.

У випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з правового аналізу зазначених правових норм випливає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовозобов`язаному, якого призвано на спеціальні збори інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного, військовозобов`язаному при виконанні обов`язків військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, але внаслідок захворювання, що мали місце в період, цих зборів.

Колегією суддів встановлено, що позивач у період з 23.03.87 р. по 17.05.87 р. приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок чого отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та з 05.02.2004р. йому встановлено ІІІ групу інвалідності. За наслідками повторного обстеження позивачу з 02 грудня 2015 року встановлено ІІ групу інвалідності.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу встановлена інвалідність зі спливом трьохмісячного строку після закінчення зборів, що не дає правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону №2011-XII.

Крім цього, на день звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", а тому, саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Частиною другою пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми, колегія суддів дійшла висновку, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності з 05.02.2004р.

Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №711/6129/17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 серпня 2018 року у справі №278/2478/17.

Також, частиною 7 статті 16-3 Закону №2011-XII передбачено, що якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Статтею 48 Закону України від 28.02.91р. № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області від 27.02.2018 р. № 208, ОСОБА_1 , учасник ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров`ю виплачено у березні 2004 року (а.с.26).

Отже, є рішення Управління про призначення позивачу одноразової компенсації, що свідчить про те, що позивач скористався правом вибору на отримання відповідної допомоги при встановленні інвалідності внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Файдюк В.В. Чаку Є.В.
Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2018 року