Справа № 826/11303/15
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа №826/11303/15

адміністративне провадження №К/9901/24754/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,-

розглянув у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Комерційний банк «Експобанк" Волощука І.Г.

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 (колегія суддів у складі: головуючого судді Шелест С.Б., суддів Глущенко Я.Б. та Пилипенко О.Є.) у справі

за позовом ОСОБА_3

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» Волощука І.Г., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Комерційний банк «Експобанк" Волощука Ігора Григоровича (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2 або Фонд), в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду щодо включення її до переліку фізичних осіб-вкладників ПАТ "Комерційний банк "Експобанк" (далі - банк), яким тимчасово заблоковано та тимчасово призупинено виплату коштів;

- зобов'язати відповідача-1 вчинити дії щодо внесення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами банку за рахунок Фонду.

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2015 у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 зазначену постанову суду першої інстанції скасовано та задоволений позов повністю.

4. Відповідач-1 подав на рішення суду апеляційного суду касаційну скаргу, в якій просить її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

5. Ухвалою від 01.03.2018 Верховний Суд (далі - Суд) відкрив касаційне провадження.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. 12.09.2014 позивач уклала із вищезгаданим банком договір № 1765/18909/2014 банківського рахунку, відповідно до якого відкрито поточний (на вимогу) рахунок НОМЕР_1 у гривні.

7. Згідно з випискою з особових рахунків позивача на його рахунок від ОСОБА_5 перераховані кошти в сумі 200000 грн. з призначенням платежу «перерахування коштів згідно договору позики від 08.09.14».

8. 24.09.2014 прийнято постанову Правління НБУ №597 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії неплатоспроможних», на підставі якої виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №97, згідно з яким з 25 вересня 2014 року запровадила тимчасову адміністрацію та призначила уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в банку Волощука І.Г.

9. 22.01.2015 постановою Правління НБУ №41 відкликано банківську ліцензію та постановлено ліквідувати згаданий банк.

10. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 26.01.2015 №15 розпочато процедуру ліквідації банку з відшкодуванням за рахунок Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 26 січня 2015 року та призначено Волощука І.Г. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку строком на 1 рік з 26 січня 2015 року до 25 січня 2016 року включно.

11. 29.12.2015 Виконавча дирекція Фонду рішенням №245 продовжила строки здійснення процедури ліквідації до 31.03.2017 включно, а рішенням від 16.03.2017 №1040 - до 30.03.2018 включно.

12. Листом від 20.02.2015 №1401/1064 відповідач-1 повідомив позивача, що рішенням виконавчої дирекції Фонду її включено до переліку фізичних осіб - вкладників банку, яким тимчасово заблоковано та тимчасово призупинено виплату коштів.

13. У подальшому він направив позивачу повідомлення від 16.05.2017 №1101/3990 та №1101/3983 про визнання нікчемними правочинів згідно з договором банківського рахунку від 12.09.2014 №1765/18909/2014 з підстав, передбачених пунктами 2, 7 ч. 3 ст. Закону №4452-VI.

14. Тому позивач звернулася до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ

15. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що отримані кошти на її рахунку вважаються вкладом і мають бути відшкодовані за рахунок Фонду у встановлений законом спосіб, а спірне рішення порушує її права, як вкладника банку.

16. Відповідачі заперечували проти задоволення позову з тієї підстави, що позивач не вважається вкладником банку через нікчемність відповідних правочинів.

17. Вважають, що кошти на рахунок позивача надійшли з іншого рахунку внаслідок «дроблення» великого вкладу іншого клієнта з метою створення штучного зобов'язання Фонду на відшкодування коштів за рахунок держави.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

18. Проаналізувавши ст.ст.202-203, 215, 228, 1047 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст.2-3, 12, 26-28, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452-VI), врахувавши, що відповідні кошти на рахунок позивача надійшли шляхом перерахування коштів згідно з договором позики від 08.09.2014, а не шляхом внесення коштів безпосередньо позивачем, суд першої інстанції погодився з посиланнями відповідачів на нікчемність правочинів і протиправність дроблення іншого вкладу, не врахував як доказ боргову розписку від 08.09.2014 на 200000,00 грн. від ОСОБА_5 на користь позивача.

19. Тому дійшов висновку, що позивач не набула прав на відшкодування таких коштів за рахунок Фонду і дії відповідачів відповідають вимогам закону. У зв'язку з цим відмовив у задоволенні позову повністю.

20. З такими висновками не погодився суд апеляційної інстанції, скасовуючи його постанову та задовольняючи позов повністю.

21. Цей суд проаналізував ті самі норми законодавства, а також додатково ст.ст.319, 1066 ЦК України, ст.75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.п.1.15, 1.23, 1.24 ст.1, п.5.2 ст.5, п.22.4 ст.24, п.30.1 ст.30 Закону України від 05.04.01 №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч.2 п.1.6., п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ №22 від 21.01.2004 та зареєстрованої в Мін'юсті 29.03.2004 за N377/8976, п.6 розділу ІІІ і пп. 2, 4 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14.

22. Тому дійшов висновку, що оскільки банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд, зважаючи на підтвердження факту коштів на рахунку позивача, відповідач-1 у спірних правовідносинах діяв протиправно.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. Відповідач-1 у касаційній скарзі посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

24. Стверджує, що апеляційний суд дійшов хибних висновків щодо наявності підстав для включення позивача до переліку вкладників банку, кошти яким підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду, оскільки правочини позивача є нікчемними.

25. Зокрема, кошти на її рахунок надійшли від іншого вкладника банку - ОСОБА_5, який перерахував кошти на 13 поточних рахунків фізичних осіб в банку, з метою відповідності суми коштів гарантованій до виплати Фондом.

26. Внаслідок таких дій відбудеться зменшення коштів для задоволення вимог інших клієнтів та кредиторів банку і є доказом нікчемності правочинів згідно з пп.2,7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI. Тому свої дії вважає такими, що відповідають закону.

27. Просить врахувати, що саме постанова суду першої інстанції відповідає судовій практиці Вищого адміністративного суду України у подібній категорії справ, у зв'язку з чим задовольнити касаційну скаргу.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

28. Верховний Суд, перевіривши та оцінивши доводи касаційної скарги, дотримуючись меж касаційного перегляду, визначених ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), врахував наступне.

29. Основні доводи касаційної скарги відповідають запереченням на позов, що були детально оцінені судами в оскаржуваних рішеннях.

30. Відповідно до ч.1 ст.352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

31. Загальні висновки суду апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у подібній категорії справ.

32. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №826/1476/15) зазначила, що здійснюючи операції з перерахування коштів банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією №492 та договорами з відповідними клієнтами банку.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст.38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст.228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

33. Частина 3 ст.38 Закону № 4452-VI містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

34. З огляду на встановлені судами в цій справі обставини та досліджені докази, правильним є висновок, що посилання на положення ст.38 Закону № 4452-VI, як на правову підставу визнання правочинів нікчемними, є необґрунтованими, належними доказами - не доведені.

35. Відповідно до ч.3 ст.2 Закону № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

36. Отже кошти позивача, перераховані іншим клієнтом, вважаються вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені ст.26 Закону №4452-VI.

37. Інші доводи касаційної скарги правильності таких висновків не спростовують.

38. Тому суд апеляційної інстанції норми матеріального права застосував вірно і порушень норм процесуального права не доведено.

39. Відповідно до ч.1 ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

40. Врахувавши викладене вище Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не є обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 341, 343-356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Комерційний банк «Експобанк" Волощука І.Г. залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.01.2018 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя Т.О. Анцупова