Справа № 814/1353/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р. № 814/1353/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_2, АДРЕСА_1,54034

до відповідача:1. Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м.Миколаїв,54001 2. Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м.Миколаїв,54001

про:визнання протиправною бездіяльність та стягнення матеріальної та моральної шкоди в сумі 18727,04 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі: Позивач) звернувся з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності Миколаївської міської ради (далі: Відповідач 1) та Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо забезпечення надання йому компенсації за 5м3 водопостачання та 4,85 м3 водовідведення за кошти місцевого бюджету; стягнення з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради на його користь 1227,04 гривень матеріальної шкоди та 17500 гривень моральної відшкодування.

04.06.2018 року ухвалою відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Постановою КМУ від 06.08.2014 № 409 встановлено нормативи з надання пільг та розрахування субсидії для оплати житлово- комунальних послуг. Для централізованого водопостачання та водовідведення визначено по 4 м3 на одну особу. Пунктом 31 Постанови встановлено, що в разі затвердження органами місцевого самоврядування норм споживання, що перевищують соціальні нормативи, компенсація додаткових витрат громадянам, яким призначено субсидію, в разі відсутності квартирних приладів обліку холодної води здійснюється за рахунок місцевих бюджетів. Рішенням, Відповідача 2 № 385 від 26.06.1998 затверджено норми споживання на водопостачання 9 м3 та на водовідведення 8,85 м3 оскільки у квартирі немає лічильника. Відповідачі не вжили жодних заходів для визначення джерела фінансування та встановлення порядку компенсації за рахунок коштів місцевого бюджету, чим вчинили протиправну бездіяльність. З 01.11.2016 до 30.04.2018 Позивачу призначалася субсидія на 4 м3 води 4 м3 водовідведення, за 5 м3 води і 4,85 м3 водовідведення йому належала компенсація за кошти місцевого бюджету, яка не виплачувалася. Таким чином, протиправною бездіяльністю відповідачів ОСОБА_2 спричинено матеріальну шкоду, розрахунок якої позивач навів у позові в розмірі 1227.04 грн. Крім того позивач зазначив, що з 16.11.2016 до 30.04.2018. Відповідачі порушували його право на соціальний захист, на отримання компенсації у розмірі встановленому Постановою КМУ. Він інвалід 2 групи пенсійного віку, що потребує постійного лікування. Порушення відповідачами права на соціальний захист, на отримання компенсації за кошти місцевого бюджету, викликало душевні страждання та страх перед майбутнім, оскільки він не мав можливості оплатити за комунальні послуги, необхідні для проживання, що викликало нервування, душевний біль, погіршення сну та здоров'я, перешкоджало вести звичний спосіб життя, займатися улюбленими справами. У позивача виник борг перед ЖКП «Миколаївводоканал», який постійно збільшувався, через не надання компенсації. Через борг з травня 2017 позивачеві було припинено виплату субсидії, що поглибило мої душевні страждання, призвело до погіршення сну та стану здоров'я. Субсидію було призначено лише у вересні. Позивачу доводиться дотепер повертати борги, МКП «Миколаївводоканал» направляло позивачу повідомлення про наявність боргу з попередженням про стягнення боргу через суд, що посилювало душевний біль і душевні страждання. Тривалість протиправної поведінки відповідачів більше року, призвела до повного виснаження нервової системи Для відпочинку, лікування та відновлення сил та звичного способу життя позивач потребує грошей, тому вважає, що з відповідачів треба стягнути по одній тисячі гривень за кожний місяць протиправної поведінки, а саме за 17 місяців і 15 днів 1000 грн х 17.5 міс. =17500 грн.

Відповідач 1 та Відповідач 2 надав відзив, згідно якого вважає позовні вимоги необґрунтованими. Так, Пункт 3-1 Постанови КМУ від 06.08.2014 № 409 не застосовується до громадян, які відмовилися від встановлення приладів обліку за рахунок місцевих бюджетів або підприємств - виробників/виконавців послуг.

Відповідно до інформації, наданої департаментом житлово- комунального господарства Миколаївської міської ради МКП «Миколаївводоканал» був придбаний лічильник обліку води та переданий для встановлення житлово-експлуатаційним підприємством (ЖКП ММР «Південь») у квартирі. Від встановлення приладу обліку споживання холодної води в квартирі Позивач відмовився. За такого, відсутні підстави щодо надання Позивачу компенсації за водопостачання з місцевого бюджету. Крім того відповідач зазначив, що Позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження обставин, якими Позивач обґрунтовує моральну шкоду, що була нібито заподіяна Відповідачами.

Позивач надав пояснення на відзив, згідно яких МКП «Миколаївводоканал» не повідомляв його про те, що ним придбаний лічильник для встановлення у квартирі. Навпаки, 08.12.2016 і 02.07.2018 МКП «Миколаївводоканал» обстежував витоки води у квартирі і у складених актах рекомендував встановити лічильник, а не рекомендував надати доступ до квартири для встановлення лічильника. Відповідачі не надали суду будь-яких доказів, що МКП «Миколаївводоканал» придбав лічильник та передав ЖКП «Південь» лічильник для встановлення у квартирі Позивача. Крім того, позивачем до суду надано відповідь МКП «Миколаївводоканал» від 30.08.18 р, в якості доказу.

Сторонами подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

На підставі норм ч.3 ст.194 КАС України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Суд оцінив доводи Позивача та Відповідачів, дослідив наявні в матеріалах справи докази, надав їм оцінку та встановив наступне.

6 серпня 2014 р. Кабінетом Міністрів України затверджено постанову «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» № 409 (далі: Постанова).

Відповідно до Підпункту 2 п. 3 Постанови встановлені соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово- комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання та гарячої води 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води.

Згідно інформації Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 12.03.2018 року №971/09.02.01-13 з 01.11.2016 року по 31.03.2018 року Позивачу було призначено субсидію відповідно до чинного законодавства України, виходячи з нормативу для користування послугами з центрального водопостачання - 4 куб. м. на одну особу на місяць.

Пунктом 3-1 Постанови передбачено, що в разі затвердження органами місцевого самоврядування норм споживання житлово-комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 цієї постанови, компенсація додаткових витрат громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води здійснюється за рахунок місцевих бюджетів. Цей пункт не застосовується до громадян, які відмовилися від встановлення приладів обліку за рахунок місцевих бюджетів або підприємств - виробників/виконавців послуг, що підтверджено документально.

Рішенням Миколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998 затверджено норми споживання на водопостачання 9м3 та на водовідведення 8,85 м3 на одну особу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Відповідно до норм ч.1,2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач послався на те, що пункт 3-1 Постанови не застосовується до Позивача, оскільки МКП «Миколаївводоканал» був придбаний лічильник обліку води та переданий для встановлення житлово-експлуатаційним підприємством (ЖКП ММР «Південь») у квартирі, однак позивач відмовився встановлення приладу обліку споживання холодної води в своїй квартирі.

Суд не погоджується з доводами відповідачів, з огляду на те, що до відзиву відповідачем не надано жодного доказу, документального підтвердження щодо факту придбання, передачі та наміру встановити у квартирі Позивача лічильник обліку води, й відповідно жодних документальних підтверджень відмови Позивача від встановлення лічильника води.

Натомість позивач надав суду докази, а саме відповідь від 30.08.2018 року №І-486/3-а МКП «Миколаївводоканал» на його звернення згідно якої, лічильник обліку води для встановлення у квартирі №32 будинку №34 на вулиці Парковій (інша назва Олійника) не придбавався. Крім того, зазначено, що підприємство не придбаває лічильники води споживачам, оскільки це не передбачено діючим законодавством України.

Таким чином, твердження відповідачів, про те, що Позивач не має права на компенсацію додаткових витрат за рахунок місцевих бюджетів відповідно до п. 3-1 Постанови КМУ № 409 було спростовано належними доказами з боку Позивача.

Як вбачається з інформації Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 12.03.2018 року №971/09.02.01-13 Позивач з метою отримання компенсації за рахунок місцевого бюджету звернувся 05.03.2018 року за №531/532 до Управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району, однак йому повідомлено те, що джерело фінансування та порядок компенсації за рахунок коштів міського бюджету на цей час не визначені.

Відповідно до ст. 64.Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні міські ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що Відповідачами Миколаївською міською радою та Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради допущено протиправну бездіяльність щодо не виконання вимог діючого законодавства з визначення джерел фінансування та порядку компенсації за рахунок міського бюджету додаткових витрат за 5 м3 водопостачання та 4,85 м3 водовідведення громадянам, в тому числі ОСОБА_2, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води.

Відповідно до ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Статтею 25 Бюджетного кодексу України передбачено, Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, підставою для відшкодування шкоди є незаконне рішення, дія чи бездіяльність органу державної влади або її посадової чи службової особи.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В основу обґрунтування своєї вимоги позивач покладає відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю органу місцевого самоврядування.

Так, Позивач належним чином обґрунтував спричинення йому матеріальної шкоди протиправною бездіяльністю Відповідачів та довів, що внаслідок такої бездіяльності він зазнав матеріальних втрат.

А саме, згідно розрахунку розміру компенсації, яку Позивачеві не було надано за період з 16.11.2016 по 30.04.2018 р.р.: з 01.06.2015 до 15.04.2017 плата за 1 м3 води була 5.808 а за 1 м3 водовідведення 4.596 грн.

Таким чином за один місяць за водопостачання компенсація за 5 м3 склала 5.808 x 5= 29.04 грн., а за 4.85 м3 водовідведення 4.596 * 4.85=22.29 грн., всього 29.04 +22,29=51.33 грн.

З 16.11.2016 до 30.11.2016 Позивач не отримав компенсацію на суму 51.33 : 30 *15 =25.66 грн. За 4 місяці з 01.12.2016 до 31.03.2017 Позивач не отримав компенсації 51.33 * 4=205.32грн.

З 01.04.2017 до 14.04.2017 Позивач не отримав компенсацію 51.33 : 30* 14=23.95 грн.

З 15.04.2017 до 17.12.2017 розмір плати за 1 м3 води склав за тарифом 9.288 грн., а за 1 м3 водовідведення 6.588 грн. Таким чином, за один місяць за водопостачання компенсація за 5 м3 складає: 9.288 х 5 м3= 46.44 грн., а за 4.85 м3 водовідведення 6.588 х 4.85 = 31.95 грн., Всього: 46,44+31.95 = 78.39 грн.

З 15.04.2017 до 30.04.2017 Позивач не отримав компенсацію на наступну суму 78.39 : 30 * 16=41.86 грн. За 7 місяців з 01.05.2017 до 30.11.2017 Позивач не отримав компенсацію на суму 78.39*7=548,73 грн.

З 01.12.2017 по 16.12.2017 Позивач не отримав компенсацію на суму 78.39: 31 * 16=40.45 грн.

З 17.12.2017 по 30.04.2018 розмір плати за 1 м3 води склав за тарифом 9.012 грн., а за 1 м3 водовідведення 6.396 грн. Таким чином, розрахунок за один місяць за водопостачання компенсації за 5 м3 є наступною 9.012 х 5 = 46.06 грн., а за 4.85 м3 водовідведення 6.396*4.85=31.02 грн. Всього 46.06+31.02=76.08 грн. З 17.12.2017 до 31.12.2017 Позивач не доотримав компенсацію на таку суму 76.08:31*15=36.81 грн. За 4 місяці з 01.01.2018 до 30.04.2018 на суму 76.08 *4=304,32 грн.

За період з 16.11.2016 по 30.04.2018 р.р., Позивач внаслідок протиправної бездіяльності Відповідачів не доотримав компенсації на загальну суму: 25.66 + 205.32 + 23.95 + 41.80 + 548.73 + 40.45 + 36.81 + 304.32 = 1227.04 грн.

Таким чином, з огляду на причинно-наслідковий зв'язок між протиправною бездіяльністю та спричиненням такою бездіяльністю майнової шкоди Позивачу, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову також в частині стягнення з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради на користь Позивача 1227,04 грн. матеріальної шкоди.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 17500 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з адміністративного позову Позивач зазначив, що він є інвалідом 2 групи, що підтверджено копією пенсійного посвідчення №798882, тому вимушений витрачати певну частину коштів на ліки для підтримання нормального функціонування організму. Порушення відповідачами його права на соціальний захист, на отримання компенсації за кошти місцевого бюджету, викликало душевні страждання та страх перед майбутнім, з огляду на відсутність можливості оплатити за комунальні послуги, необхідні для проживання. Внаслідок виникнення боргу перед ЖКП «Миколаївводоканал», який постійно збільшувався з травня 2017 позивачеві було припинено виплату субсидії, даний факт Позивач підтвердив повідомленням до особової справи 150245 від 14.07.2017 року та повідомленнями про заборгованість станом на 07.04.2017 року, та станом на 01.01.2018 року. Тому як наслідок це призвело до душевних страждань, погіршення сну, погіршення стану здоров'я, до необхідності позичати кошти та відмови від купівлі ліків для підтримання нормального функціонування організму.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що факт спричинення моральної шкоди Позивачеві перебуває в причинно-наслідковому зв'язку з протиправною бездіяльністю Відповідачів щодо не виконання вимог діючого законодавства з визначення джерел фінансування та порядку компенсації за рахунок міського бюджету додаткових витрат за 5 м3 водопостачання та 4,85 м3 водовідведення ОСОБА_2, з огляду на порушення нормального ритму життя Позивача такими подіями

Однак суд вважає, що розрахунок моральної шкоди позивача є необґрунтованим та завищеним, оскільки за весь час протиправної бездіяльності позивачеві було завдано матеріальної шкоди на суму 1227.04 грн.

Відповідно до Методичних рекомендацій „Відшкодування моральної шкоди" (лист Міністерства юстиції України від 13 травня 2004 р. № 35-13/797) моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний.

Суд при ухваленні рішення, на підставі своїх внутрішніх переконань, керуючись наявними в матеріалах справи доказами, та діючими нормами законодавства приходить до думки про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_2 в сумі 1 200,00 грн.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 54034 паспорт ЕР574710) до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м.Миколаїв,54001 ) та Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м.Миколаїв,54001 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради та Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо не виконання вимог діючого законодавства з визначення джерел фінансування та порядку компенсації за рахунок міського бюджету додаткових витрат за 5 м3 водопостачання та 4,85 м3 водовідведення громадянам, в тому числі ОСОБА_2, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води.

3. Стягнути з Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м.Миколаїв,54001 ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, мМиколаїв,54034 паспорт ЕР574710) 1227,04 гривень матеріальної шкоди та 1200,00 гривень моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник