Справа № 723/1247/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 723/1247/17

Головуючий у 1-й інстанції:Дячук О.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року (суддя Дячук О.О.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної архітектурно-будівельна інспекція України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування припису та постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Сторожинецького районного суду Чернівецької області з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, третя особа - ОСОБА_2 про скасування припису та постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову №15/17/1024-1.20/2-729 від 05.05.2017р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн..

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, третя особа - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Враховуючи неявку учасників судового процесу в судове засінання, та те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження, відповідно до вимог ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що в 2005 році позивачем проведено реконструкцію квартири АДРЕСА_1, а саме добудову санвузла-ванної кімнати без відповідного дозволу.

16 жовтня 2015 року щодо позивача винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 850 грн. Вказана постанова є чинною, позивачкою не оскаржувалась та була нею виконана шляхом сплати штрафу.

12 жовтня 2015 року позивачу був виданий припис про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил.

28 квітня 2017 року головними інспекторами будівельного нагляду відділу та нагляду за проведенням перевірок Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Чернівецькій області ОСОБА_4 та ОСОБА_5, було проведено позапланову перевірку щодо виконання вимог припису від 12.10.2015 року.

За наслідками перевірки складено акт від 28.04.2017р., в якому зафіксовано порушення позивачем вимог п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пп.2 п.14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМ України від 23.05.2011 року №553, шляхом невиконання припису від 12.10.2015 року.

Також 28.04.2017р., складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано порушення позивачем вказаних вимог, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.188-42 ОСОБА_3.

Крім того, 28.04.2017р. відповідачем повторно видано припис про усунення виявлених порушень.

05.05.2017р. відповідачем прийнято постанову №15/17/1024-1.20/2-729 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.188-42 ОСОБА_3. та накладено на позивача стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Позивач вважає що вимоги припису від 12.10.2015р. вона виконала в повному обсязі, а тому не погоджується із вказаними постановою від 05.05.2017р. й приписом від 28.04.2017р. та звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ні в постанові, ні в акті перевірки, ні в приписі не зазначено, що саме позивачка не виконала, тобто, що їй необхідно було зробити відповідно до норм зазначеного головним інспектором чинного законодавства. Разом з тим, позивачка надала суду письмові докази про те, що квартира підключена до водогону та каналізації з 2005р., вона є користувачем електроенергії та зазначила, що вимоги припису вона виконала.

Постанова Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року першочергово була переглянута Вінницьким апеляційний адміністративним судом, на підставі апеляційної скарги третьої особи.

Так, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року скасовано. Прийнято у справі нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови №15/17/1024-1.20/2-729 від 05.05.2017р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, позивачем подано касаційну скаргу, за результатом розгляду якої, постановою Верховного суду від 18 жовтня 2018 року постанову ВААС від 07.11.2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, відмовляючи в задоволенні позову позивача щодо визнання незаконною та скасування постанови №15/17/1024-1.20/2-729 від 05.05.2017р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн., апеляційним судом взято до уваги, що оскільки на момент проведення позапланової перевірки, вимоги припису від 12 жовтня 2015 року позивачем не були виконані та встановлено факт порушення позивачем вимог п.3 ч.4 ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.п.2 п.14 Порядку №553 щодо виконання реконструкції житлового будинку без відповідного дозволу на таке виконання, правомірним є винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн..

Проте, суд касаційної інстанції не погодився з позицією апеляційного суду, зазначивши, що у даній справі позивач оспорює законність винесеного на її адресу припису та посилається на незрозумілість дій, які вона мала вчинити на його виконання. Разом з тим, апеляційним судом вказані обставини не перевірялись і оцінку доводам позивача з приводу законності припису судом не надано.

Крім того, посилаючись на вимоги ч.1 ст. 38 ОСОБА_3, касаційний суд звернув увагу, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього кодексу підвідомчі суду (судді).

Як встановлено судом, припис від 12.10.2015 року виданий відповідачем в межах повноважень відповідно до вимог ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.п.2 п.14 Порядку №553. Позивачем зазначений припис не оскаржувався, його умови позивачем у встановлений строк (до 12.01.2016 року) виконано не було, що позивачем не заперечується.

Таким чином, встановленню відповідачем у приписі граничного строку його виконання кореспондує і обов"язок суб"єкта владних повноважень здійснити у такому випадку перевірку стану усунення виявлених порушень, при цьому припис містить вимогу до особи, стосовно якої складено припис, саме щодо повідомлення відповідача про виконання припису. Отже, на думку Верховного суду, невиконання у встановлений суб"єктом владних повноважень строк вимог припису утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 ОСОБА_3.

Як вбачається з оскаржуваної постанови №15/17/1024-1.20/2-729 від 05.05.2017р., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за невиконання припису від 12.10.2015 року.

Таким чином, враховуючи вимоги Верховного суду та досліджуючи обставини щодо отримання повідомлення від позивача про виконання припису після спливу строку для його виконання та дотримання відповідачем, при здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача вимог ОСОБА_3, зокрема щодо строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також даючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.280 ОСОБА_3 орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст.9 ОСОБА_3, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ст.7 ОСОБА_3 вказують на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За приписами статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності визначена Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 553), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Згідно пункту 1 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Пунктом 17 Порядку № 553 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Абзацом третім пункту 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю встановлено, що суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до статті 188-42 ОСОБА_3 адміністративним правопорушенням є невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю, яке тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що при проведенні первинної перевірки зафіксовано факт порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме в 2005 році реконструкція квартири АДРЕСА_1 (добудова санвузла-ванної кімнати) без відповідного дозволу, без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, що є порушенням ст. 29 Закону України «Про планування і забудову території» (чинного на момент вчинення правопорушення) та винесено припис від 12 жовтня 2015 року про усунення вказаного порушення.

Частиною 1 статті 38 ОСОБА_3, передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього кодексу підвідомчі суду (судді).

Як встановлено судом, припис від 12.10.2015 року виданий відповідачем в межах повноважень відповідно до вимог ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.п.2 п.14 Порядку №553. Позивачем зазначений припис не оскаржувався, його умови позивачем у встановлений строк (до 12.01.2016 року) виконано не було, що позивачем не заперечується.

08.04.2017 року, тобто фактично через півтора року з моменту закінчення встановленого строку на виконання припису, головними інспекторами будівельного нагляду відділу та нагляду за проведенням перевірок Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області ОСОБА_4 та ОСОБА_5, було проведено позапланову перевірку щодо виконання вимог припису від 12.10.2015 року, та за результатом даної перевірки прийнято оскаржувану постанову №15/17/1024-1.20/2-729 від 05.05.2017р. про приятгнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.7 ст. 247 ОСОБА_3 провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, за таких обставин, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідачем порушено строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, встановлені частиною 1 статті 38 ОСОБА_3.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, що ні в постанові, ні в акті перевірки, ні в приписі не зазначено, що саме позивачка не виконала, тобто, що їй необхідно було зробити відповідно до норм зазначеного головним інспектором чинного законодавства. Разом з тим встановлено, позивачка надала суду письмові докази про те, що квартира підключена до водогону та каналізвції з 2005р., вона є користувачем електроенергії та зазначила, що вимоги припису вона виконала.

За результатом апеляційного розгляду, колегія судів приходить до висновку, що постанова Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області №15/17/1024-1.20/2-729 від 05.05.2017р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн., прийнята безпідставно, з порушенням вимог та без дотримання строків притягнення да адміністративної відповідальності, встановлених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржуючи в апеляційному порядку рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року, третя особа по справі - ОСОБА_2 не вказала, які саме її права порушені при притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил. Яким чином постанова №15/17/1024-1.20/2-729 від 05.05.2017р. по справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн., впливає на її інтереси.

Враховуючи зазначене, вимоги апеляційної скарги щодо скасування рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7