Справа № 140/2117/18
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2117/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту державної реєстрації Луцької міської ради ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту державної реєстрації Луцької міської ради ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу від 02.05.2018 №121/6 «Про розгляд скарги ОСОБА_2», яким задоволено скаргу ОСОБА_2 шляхом тимчасового блокування доступу державного реєстратора ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно терміном на 7 календарних днів з 04 05 2018.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- за результатом розгляду заяви ОСОБА_2 позивачем встановлено необхідність прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, в звязку з тим, що заявником не було подано документ про зміну адреси житлового будинку з Макаревича, будинок 2а на вулицю ОСОБА_3, будинок 2а у місті Луцьку, а саме: у поданій заяві було зазначено адресу житлового будинку - Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Волошина Ростислава, будинок 2а, а в поданих заявником свідоцтві про право на спадщину за заповітом №1-1104 від 04.09 2007 року та дублікаті свідоцтва про право на спадщину за законом 1-977 від 20.08.2007, була зазначена адреса житлового будинку - Волинська обл., м. Луцьк вулиця Макаревича, будинок 2а;

- Комісією неправомірно не взято до уваги факт про те, що у своїй роботі позивач зобовязаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та під час проведення державної реєстрації прав як державний реєстратор використовувати лише ті інформаційні системи, які передбачені нормами законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно: 1) відомості Державного земельного кадастру; 2) відомості Єдиного реєстру Дозвільних документів; 3) відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

- використання інформації з веб-сайтів органів місцевого самоврядування, обласних державних адміністрацій та з документів, які не містять всіх обовязкових реквізитів, державним реєстратором під час проведення реєстраційних дій законодавством у сфері державної реєстрації речових прав не передбачено;

- розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації від 20 травня 2016 року №227 «Про перейменування окремих обєктів топоніміки в області та внесення змін до розпорядження голови державної адміністрації від 17 травня 2016 року № 216», розміщене на веб-сайті Волинської обласної державної адміністрації, не містить усіх необхідних реквізитів документа (відсутній підпис);

- при прийнятті рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03-2018 №40069862 позивач керувався виключно нормами чинного законодавства та намагався досягти максимальної прозорості та обґрунтованості своїх дій, уникнути помилок, тому сумнівів щодо відповідності адреси майна не може існувати;

- висновок Комісії та прийняте на його підставі рішення у формі наказу мають процесуальні порушення, зокрема не відповідають вимогам п. 14 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, оскільки не містять обовязкової інформації про те чи скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково (з обовязковим зазначенням у якій частині) шляхом прийняття субєктом розгляду скарги рішень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»;

- Комісією не зазначено, як саме рішенням про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав має бути поновлено порушені права скаржника, як і не зазначено, з яких підстав вимога скаржника не може бути задоволена.

Відповідно до ухвали судді від 05.11.2018 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 23.11.2018 проти задоволення позову заперечив, мотивуючи наступним:

- комісією встановлено, що позивачем при розгляді заяви ОСОБА_2 та доданих до неї матеріалів в Державному реєстрі прав були здійснені пошуки за адресою обєкта нерухомого майна: 1) Волинська обл., м.Луцьк, вул.Волошина Ростислава, будинок 2а та 2) Волинська обл., м.Луцьк, вул.Макаревича, будинок 2а; за ідентифікаційними даними фізичної особи - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1);

- з інформації, отриманої за результатами пошуку в Державному реєстрі за визначеними вище ідентифікаторами (окрім інформації № 116722617 від 2.03.2018), Державним реєстратором ОСОБА_1 був встановлений повний збіг щодо відомостей, отриманих із Державного реєстру прав архівних складових, а саме: за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек відомості відсутні, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься інформація щодо будинку за реєстраційним номером 20122377, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вулиця. Макаревича будинок 2а;

- позивачем було здійснено пошуки за адресою нерухомого майна, вказаною в заяві ОСОБА_2 № 27081077 від 05.03.2018 (Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Волошина Ростислава, будинок ;2а) та адресою нерухомого майна, зазначеною у правовстановлюючих документах поданих заявником (Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Макаревича, будинок 2а), в результаті виконання яких був встановлений повний збіг отриманої інформації із Державного реєстру прав та його архівних складових;

- враховуючи положення пункту 40 Порядку №1127, відповідно до якого державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та цим Порядком, подача заявником державному реєстратору документа про зміну адреси з вулиці Макаревича, 2а на вулицю ОСОБА_3, 2а у місті Луцьку, не передбачена чинним законодавством;

- перейменування вулиці Макаревича на вулицю ОСОБА_3 в місті Луцьку було здійснено відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та заборону пропаганди їхньої символіки» розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації «Про перейменування окремих обєктів топоніміки в області та внесення змін до розпорядження голови державної адміністрації від 17 травня 2016 року № 216» від 20 травня 2016 року №227, яке опубліковано на офіційному веб-сайті Волинської обласної державної адміністрації;

- під час засідання Комісії 02 травня 2018 року державним реєстратором ОСОБА_1 було повідомлено, що у разі проведення державної реєстрації прав на обєкти нерухомого майна, адреса яких була перейменована рішенням Луцької міської ради, копія такого рішення заявником не подається, тобто, на думку позивача, якби про перейменування вулиці було прийнято рішення Луцькою міською радою, то в такому випадку державний реєстратор не мав би підстав для зупинення розгляду заяви, що не узгоджується з нормами законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно;

- за результатами розгляду скарги на рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у разі задоволення такої скарги, територіальні органи Міністерства юстиції України уповноважені прийняти рішення лише про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, передбачене підпунктом «г» пункту 2 частини 6 статті 37 Закону, в той час як задоволення скарги, шляхом, вказаним у скарзі ОСОБА_2, а саме - скасування рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та проведення державної реєстрації прав - не передбачено чинним законодавством України;

- враховуючи, що Комісією було встановлено, що рішення державного реєстратора ОСОБА_1 № 40069862 від 12.03.2018 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не відповідає законодавству у сфері державної реєстрації, відповідно до частини 8 статті 37 Закону підстави для відмови у задоволенні скарги відсутні, з метою поновлення Комісією порушених прав скаржника ОСОБА_2, в межах повноважень та компетенції Комісії, відповідно до частини другої, підпункту «г» пункту 2 частини 6 статті 37 Закону, пунктів 8, 12 Порядку, оскаржуваний наказ № 121/6 Головного територіального управління юстиції У Волинській області був прийнятий правомірно та згідно вимог чинного законодавства;

- позивач під час розгляду заяви ОСОБА_2 № 27081077, прийнявши рішення №40069862 від 12.03.2018 про зупинення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вийшов за межі визначених законодавством повноважень, оскільки зупинив розгляд вищевказаної заяви через відсутність документа, подача якого не передбачена чинним законодавством, що свідчить про порушення позивачем принципу «належного урядування», передбаченого практикою Європейського суду з прав людини.

У встановлені судом строки учасниками справи подано відповідь на відзив (03.12.2018) та заперечення на відповідь (10.12.2018), у яких викладено ті ж правові обґрунтування та заперечення, що й у позовній заяві та відзиві на адміністративний позов.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, подані сторонами заяви по суті справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 05 березня 2018 року звернулася до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» Луцької міської ради із заявою про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на 5/6 частки житлового будинку за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Волошина Ростислава, 2а, яка зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру прав № 27081077.

Разом із заявою було подано наступні документи:

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 367/07, видавник державний нотаріус Першої Луцької держноткантори ОСОБА_4;

- дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 1-977, видавник державний нотаріус Першої Луцької держноткантори ОСОБА_4,

- квитанція № 0.0.979775804.1;

- копія паспорта громадянина України та картка фізичної особи-платника податків.

12.03.2018 державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_1 прийняв рішення №40069862 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в звязку з тим, що встановив відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, а саме: не подано документ про зміну адреси з «вулиця Макаревича, будинок 2а» на «вулиця Волошина Ростислава, будинок 2а» у м.Луцьку.

Не погодившись з прийнятим 12.03.2018 рішенням №40069862, громадянкою ОСОБА_2 04.04.2018 подано скаргу до Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі ГТУЮ у Волинській області), у якій, посилаючись на незаконність витребування державним реєстратором додаткових документів та той факт, що документи про зміну найменування вулиці знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Луцької міської ради, просила скасувати вищевказане рішення та зареєструвати право власності згідно поданих документів.

Подана скарга була винесена на розгляд Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ у Волинській області, яка у своєму висновку від 02.05.2018 зазначила, що здійснення задоволення скарги, шляхом скасування рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та проведення державної реєстрації прав, не передбачено чинним законодавством України, однак водночас вважала за доцільне задовольнити скаргу ОСОБА_2 шляхом тимчасового блокування доступу державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту Державної реєстрації Луцької міської ради ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, терміном на 7 календарних днів з 04.05.2018.

Висновок комісії містить також встановлений алгоритм дій позивача при розгляді поданих ОСОБА_2 документів, а саме:

1) 12.03.2018 в 15:35 державним реєстратором ОСОБА_1 було сформовано відомості з бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру прав за №;

2) 12.03.2018 в 15:36 державний реєстратор ОСОБА_1 здійснив пошук у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно за адресою: м. Луцьк вул. Волошина Ростислава, 2а, за № 116720064;

При цьому, із зазначених відомостей встановлено, що у разі зазначення критерію пошуку «Волинська обл., м. Луцьк, вул. Волошина Ростислава, 2а» за допомогою програмного забезпечення Держаного реєстру прав результатом пошуку є наступна інформація: в Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек відомості відсутні, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про державну реєстрацію прав міститься інформація щодо будинку за реєстраційним номером 20122377, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м.Луцьк вул. Макаревича,2а».

3) 12.03.2018 в 15:43 державний реєстратор ОСОБА_1 здійснив у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно за адресою: м.Луцьк, вул. Макаревича, 2а, за №116722136;

4) 12.03.2018 в 15:44 державний реєстратор ОСОБА_1 здійснив пошук у Державному реєстрі прав відомостей про субєкта права за прізвищем імям по-батькові - ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за № 116722450;

5) 12.03.2018 в 15:45 державний реєстратор ОСОБА_1 здійснив пошук у Державному реєстрі прав відомостей про субєкта права за прізвищем імям по-батькові ОСОБА_2, РНОКПП відсутній так, за № 116722617;

6)12.03.2018 в 15:45 державний реєстратор ОСОБА_1 здійснив пошук у Державному реєстрі прав відомостей про субєкта права за ідентифікаційним номером НОМЕР_1, за № 116722778.

За результатом розгляду поданої ОСОБА_2 заяви та здійснених пошукових запитів державним реєстратором ОСОБА_1 було встановлено необхідність прийняття рішення про зупинення розгляду заяви у звязку з тим, що заявником не було подано .документ про зміну адреси житлового будинку з «вулиці Макаревича, будинок 2а» на «вулицю ОСОБА_3, будинок 2а» у місті Луцьку, в той час як у поданій заяві було зазначено адресу житлового будинку: Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Волошина Ростислава, будинок 2а. а в поданих заявником свідоцтві про право на спадщину за заповітом №1-1104 від 04.09.2007 року та дублікаті свідоцтва про право на спадщину за законом №1-977 від 20.08.2007, була зазначена адреса житлового будинку: Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Макаревича, будинок 2а.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, встановлені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.01.2004 №1952-IV (далі Закон України №1952-IV).

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України №1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок №1127), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Пунктом 3 частини першої статті 27 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.

Згідно з пунктом 66 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно.

Як вже зазначалось судом, такі документи заявницею були надані, а саме: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 367/07, видавник - державний нотаріус Першої Луцької держноткантори ОСОБА_4; дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 1-977, видавник - державний нотаріус Першої Луцької держноткантори ОСОБА_4

Право державного реєстратора зупиняти розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визначене пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону України №1952-IV прямо кореспондується з положенням частини першої статті 23 Закону України №1952-IV, яка визначає виключний перелік підстав з яких державний реєстратор може зупинити розгляд такої заяви, а саме: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Як вбачається з рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03.2018 №40069862, підставою для його прийняття став саме пункт 1 частини першої статті 23 Закону України №1952-IV - подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

При цьому, слід зазначити, що державним реєстратором ОСОБА_1 в Державному реєстрі прав було здійснено пошуки за адресою нерухомого майна, вказаною в заяві ОСОБА_2 №27081077 від 05.03.2018: Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Волошина Ростислава, будинок 2а, та адресою нерухомого майна, зазначеною у правовстановлюючих документах, поданих заявником: Волинська обл., м.Луцьк, вулиця Макаревича, будинок 2а, в результаті виконання яких був встановлений повний збіг отриманої інформації із Державного реєстру прав та його архівних складових, однак, незважаючи на даний факт, позивач вважав, що документи заявником будуть подані в повному обсязі лише у випадку надання документа про перейменування вулиці Макаревича на вулицю ОСОБА_3, що, на думку суду, суперечить нормам чинного законодавства України та обставинам справи.

Так, комісією було встановлено та не заперечується сторонами, що перейменування вулиці Макаревича на вулицю ОСОБА_3 в місті Луцьку було здійснено відповідно до пункту 6 статті 7 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та заборону пропаганди їхньої символіки» розпорядженням Волинської обласної державної адміністрації «Про перейменування окремих обєктів топоніміки в області та внесення змін до розпорядження голови державної адміністрації від 17 травня 2016 рою/ № 216» від 20 травня 2016 року №227, яке є оприлюдненим та знаходиться у вільному доступі не лише на офіційному сайті Волинської обласної державної адміністрації, але й на сайті Луцької міської ради.

При цьому, посилання позивача щодо неможливості використання вказаного розпорядження з сайту Волинської ОДА в звязку з відсутністю підпису, не заслуговує на увагу суду, оскільки оприлюднення розпорядником публічної інформації такої інформації на власному офіційному сайті з усіма необхідними реквізитами (дата прийняття, номер тощо) є достатнім для використання даної інформації як достовірної, в тому числі й державним реєстратором.

Крім того, суд погоджується з твердженням відповідача, що програмне забезпечення Державного реєстру прав забезпечує звязок між старою та новою (зміненою) назвами вулиць, що дає можливість державному реєстратору встановити відповідність між вказаною назвою вулиці у правовстановлюючому документі або відповідному реєстрі (стара назва) із вказаною назвою вулиці (зміненою) у заяві про державну реєстрацію права власності без витребування відповідного рішення.

Таким чином, суд вважає підтвердженим факт безпідставного зупинення розгляду державним реєстратором ОСОБА_1 заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.03.2018 №27081077 шляхом винесення рішення №40069862 від 12.03.2018.

Що стосується посилань позивача на наявність підстав для скасування наказу ГТУЮ у Волинській області від 02.05.2018 №121/6 «Про розгляд скарги ОСОБА_2», в звязку з допущеними процесуальними порушеннями, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації, відповідно до Закону України №1952-IV визначає Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі Порядок №1128).

Відповідно до пункту 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Суд вважає за необхідне вказати, що в даному випадку дослідженню підлягає виключно факт правомірності (безпідставності) застосування ГТУЮ у Волинській області до позивача такого виду відповідальності як тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно терміном на 7 календарних днів, в той час як питання щодо: незазначення як саме рішенням про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав має бути поновлено порушені права скаржника; незазначення з яких підстав вимога скаржника не може бути задоволена, незазначення обовязкової інформації про те чи скарга підлягає задоволенню в повному обсязі чи частково - стосуються виключно дотримання прав скаржника під час розгляду його скарги територіальним органом Мін?юсту, а отже не є предметом дослідження у даній адміністративній справі, де позивачем є не скаржник, а державний реєстратор.

Скаржник ОСОБА_2Г у скарзі від 04 04.2018 просила скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_5 №40069862 від 12.03.2018 та зареєструвати право власності, згідно поданих документів.

Повноваження Міністерства юстиції України та його територіальних органів при розгляді скарг визначені частиною 6 статті 37 Закону України №1952-IV, відповідно до якої останні приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Водночас, частиною 8 статті 37 Закону України №1952-IV передбачено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Враховуючи, що підстави для відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2, встановлені частиною 8 статті 37 Закону України №1952-IV, були відсутні, ГТУЮ у Волинській області, із врахуванням доведеності факту протиправності рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №40069862 від 12.03.2018, який підтверджений і судом, правомірно, в межах компетенції, встановленої частиною 6 статті 37 Закону України №1952-IV, прийняло наказ від 02.05.2018 №121/6 «Про розгляд скарги ОСОБА_2».

При цьому, суд вважає, що відсутність як у відповідача, так і в Мінюсту, встановленої чинним законодавством України можливості задовольнити скаргу ОСОБА_2 шляхом скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_5 №40069862 від 12.03.2018 та проведення державної реєстрації прав, тобто способом визначеним самим скаржником, не є підставою для відмови в задоволенні такої скарги чи залишення скарги без відповідного реагування, а відтак проведений системний аналіз встановлених обставин справи та доказів, вищевказаних законодавчих актів, свідчить про те, що відповідачем у даній справі доведено правомірність свого рішення, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 1762 грн. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 243 246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук