Справа № 1740/2075/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2018 року м. Рівне №1740/2075/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник адвокат ОСОБА_1,

відповідачів: представник Шеремета О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
доДержавної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1), за змістом якого просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації №684033/НОМЕР_1 від 05.05.2018;

зобов'язати зареєструвати податкову накладну, виписану ФОП ОСОБА_4 за №10 від 31.05.2017 на загальну суму 1136364,00 грн. з ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що контролюючим органом у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної №10 від 31.05.2017 не було зазначено конкретного критерію оцінки ступеня ризику, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної, що передбачає визначення конкретного переліку документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим порушено вимоги підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України). Зазначив, що спірне рішення комісії ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної всупереч положенням постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" від 29.03.2017 №190 прийняте без урахування наданих документів у підтвердження суті та змісту здійснених позивачем господарських операцій.

Окрім того зауважив, що оскільки контролюючим органом протягом операційного дня 08.08.2017 не було надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, то податкова накладна №10 від 31.05.2017 вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З таких підстав просив суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 06.08.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи визначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач-1 позову не визнав. Представник відповідача-1 подав суду відзив на позовну заяву (а.с.57), у якому зазначив, що спірне рішення від 05.05.2018 №684033/НОМЕР_1 Державною фіскальною службою України не приймалось. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

18.09.2018 представник позивача подав суду заяву (а.с.88), у якій просив суд залучити до участі у справі співвідповідача - Головне управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач-2), а також викласти позовні вимоги, у зв'язку із залученням співвідповідача у справі, у наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації №674033/НОМЕР_1 від 05.05.2018;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну, виписану ФОП ОСОБА_4 від 31.05.2017 за №10 на загальну суму 1136364,00 грн. з ПДВ в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою суду від 26.09.2018 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління ДФС у Рівненській області.

Відповідач-2 - Головне управління ДФС у Рівненській області позову не визнав та подав відзив на позовну заяву (а.с.117-119). Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача-2 зазначив, що відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрацію податкової накладної від 31.05.2017 №10 було зупинено, оскільки вказана податкова накладна відповідала критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567. При цьому зазначив, що за результатами опрацювання системою моніторингу критеріїв оцінки ризику було виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД 8459 та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної. Стверджував, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області було чітко зазначено критерії ризику, що зумовили зупинення реєстрації податкової накладної від 31.05.2017 №10. Окрім того наголосив на безпідставності тверджень позивача щодо не зазначення конкретного переліку документів, необхідного для проведення реєстрації відповідної податкової накладної. Покликаючись до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України стверджував, що даною нормою ПК України встановлено зобов'язання податкового органу зазначити у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної пропозиції щодо подання платником податку пояснень та/або копій документів (за вичерпним переліком), що, на переконання відповідача 2, не передбачає зазначення у квитанції конкретного переліку таких документів, адже такі чітко визначені та затверджені у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567. Оскільки позивачем були направлені відповідні повідомлення без повного переліку документів, передбачених у Вичерпному переліку та достатніх для підтвердження здійснення господарських операцій, податковим органом обґрунтовано прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної від 31.05.2017 №10, відтак просив суд відмовити в позові повністю.

У підготовчому засіданні 17.10.2018 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Представник позивача подав відповідь на відзив Головного управління ДФС в Рівненській області (а.с.127-128), у якій зазначив, що фіскальний орган був зобов'язаний у квитанції чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, що впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, передбачених у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Також звернув увагу, що зазначення у квитанції про необхідність надання "та/або Таблиці даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу" є незрозумілим, оскільки вичерпний перелік документів Наказу №567 пункту 4 не містить. Відтак стверджував, що аргументи відповідача, наведені у відзиві, не спростовують доводів позовної заяви.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заявах по суті справи, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову.

З'ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю, з урахуванням такого.

08.08.2017 Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 направлено податкову накладну №10 від 31.05.2017 на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (а.с.9).

Як з'ясовано судом, податкову накладну №10 від 31.05.2017 було подано позивачем на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних 08.08.2017 у зв'язку із оскарженням дій контролюючого органу щодо невизнання електронних документів позивача. І лише 08.08.2017, як повідомив представник позивача, було відновлено можливість позивачу провести реєстрацію складених ним податкових накладних.

Вказані обставини не заперечувались представником відповідачів.

За результатом подачі на реєстрацію податкової накладної №10 від 31.05.2017, позивачем 29.08.2017 було отримано Квитанцію №1, в якій зазначено, що документ прийнято, реєстрація зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 8459. Також позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту "в" п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу (а.с.10).

03.02.2018 позивачем направлено Повідомлення №2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено (а.с.11), а саме: договір №04/05-17 від 04.05.2017 (а.с.12), специфікація №1 від 04.05.2017 (а.с.13), банківська виписка №б/н від 15.05.2017 (а.с.14), акт звіряння №б/н від 13.12.2017 (а.с.15).

Згідно з Квитанцією №2 (а.с.16) документ F13126 "Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК" не прийнято 03.02.2018, реєстраційний №22211388, виявлені помилки: у зв'язку з набранням чинності Законом України від 07.12.2017 №2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" Повідомлення від 03.02.2018 №2 (вхідний ДФС від 03.02.2018 №09558) не прийнято.

04.05.2018 позивачем направлено Повідомлення №4 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено (а.с.17), а саме: накладна №1 від 31.05.2017 (а.с.18), накладна №1-16-8 від 02.09.2016 (а.с.19), банківська виписка №б/н від 01.02.2018 (а.с.20), акт звіряння №б/н від 31.03.2017 (а.с.21), договір №04/05-17 від 04.05.2017 (а.с.22), специфікація №1 від 04.05.2017 (а.с.23).

05.05.2018 комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення №684033/НОМЕР_1 (а.с.24-25), яким позивачу відмовлено у реєстрації податкової накладної №10 від 31.05.2017 з підстав:

"Платником податку надані копії документів, які не є достатніми для прийняття Комісією рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зокрема, відсутні копії документів на перевезення обладнання з виробництва металоконструкцій від ФОП ОСОБА_6 (продавець) до ФОП ОСОБА_4 та від ОСОБА_4 до ТзОВ фірми "Екорембуд" (ТТН), розрахункових документів щодо сплати за придбане обладнання для виробництва металоконструкцій. Відсутні копії документів, які б ідентифікували місце зберігання обладнання для виробництва металокострукцій (придбано 02.09.2016 - реалізовано 31.05.2017). Крім того, встановлено порушення платником п.201.7 ПКУ щодо оформлення зазначеної господарської операції: перша подія відбулася 15.05.2017 - сплата ТзОВ фірмою "Екорембуд" авансу за обладнання з виробництва металоконструкцій, а податкова накладна виписана 31.05.2017 на видаткову накладну №1. Крім того, у переліку видів економічної діяльності, якими мають право займатися підприємці ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відсутній вид діяльності згідно якого вони мають право реалізовувати зазначений в податковій накладній товар. Також відсутнє пояснення платника щодо проведеної операції.".

Незгода позивача з вказаним рішенням зумовила його звернення до суду з позовом, при вирішенні якого суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України (в редакції на час зупинення реєстрації податкової накладної) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов'язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до підпункту 2 пункту 31 Закону України від 07.12.2017 №2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", змінено редакцію пункту 201.16 статті 201 Кодексу. Згідно з такими змінами реєстрація податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1 пункту 56 Закону України від 07.12.2017 №2245-VIII розділ XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 57-1, згідно з яким податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу, реєструються з урахуванням вимог пунктів 200-1.3 та 200-1.9 статті 200-1 та пункту 201.10 статті 201 Кодексу, крім:

- податкових накладних/розрахунків коригування, щодо яких станом на 1 грудня 2017 року не подані пояснення і копії документів відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- податкових накладних/розрахунків коригування, щодо яких прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних, по яких станом на 1 грудня 2017 року не розпочинали процедуру оскарження в адміністративному або судовому порядку.

Податкові накладні/розрахунки коригування, реєстрацію яких у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу з 1 грудня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" та щодо яких платником податку після 1 грудня 2017 року подані пояснення і копії документів відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу, реєструються у Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" щодо зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних. У разі якщо протягом п'яти робочих днів з дня подання пояснень і копій документів не прийнято та/або не надіслано платнику податку рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрація таких податкових накладних/розрахунків коригування здійснюється на наступний робочий день за днем закінчення строку розгляду пояснень і копій документів платника податку.

Оскільки реєстрацію податкової накладної від 31.05.2017 №10 зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, позивачем подано пояснення і копії документів відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, отже в силу зазначених вище норм питання щодо реєстрації вказаних податкових накладних вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України від 07.12.2017 №2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" щодо зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, пунктом 201.16 статті 201 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні норми містились у підпункті 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зі змісту Квитанції за №1 від 29.08.2017 (а.с.10) слідує, що реєстрація податкової накладної від 31.05.2017 №10 зупинена контролюючим органом відповідно до пункту 201.16. статті 201 ПК України та сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 №567. Зазначено, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 8459.

З даного приводу суд зазначає, що контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки ним не зазначено у Квитанції №1 від 29.08.2017 конкретного чіткого критерію оцінки ступеня ризиків, достатнього для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі якого було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що фіскальним органом у Квитанції №1 від 29.08.2017 про зупинення реєстрації податкової накладної зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 №567. Натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

В свою чергу, Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, були затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, який в подальшому втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів №409 від 06.04.2018, проте був чинним на час зупинення реєстрації податкової накладної від 31.05.2017 №10 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин (далі по тексту - Наказ №567).

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) містив визначення двох різних критеріїв:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Таким чином, фіскальний орган був зобов'язаний у Квитанції за №1 від 29.08.2017 чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин та чинного на час зупинення реєстрації податкової накладної).

Суд зазначає, що визначення фіскальним органом у Квитанції за №1 конкретного критерію ризику прямо впливало на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів.

Так, до набрання чинності Законом України від 07.12.2017 №2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" щодо зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних зберігав чинність Наказ Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567, яким було також затверджено "Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (далі - Вичерпний перелік документів).

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), викладено у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 (далі - Критерії):

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Зі змісту Квитанції за №1 від 29.08.2017 слідує, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної відповідно до пункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено Наказом МФУ від 13.06.2017 №567, та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу.

Таким чином, у Квитанції за №1 податковим органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв у редакції на момент виникнення спірних правовідносин містив визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких був встановлений Наказом №567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).

Щодо формулювання фіскальним органом у Квитанції №1 вимоги надання "та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього наказу" (тобто Наказу №567), суд зазначає, що таке визначення також являється нечітким та незрозумілим, зокрема, для платника податків.

Так, Наказ №567 містив у собі пункт 4 наступного змісту: "Державній фіскальній службі України: до 25 червня 2017 року здійснити аналіз ефективності застосування Критеріїв оцінки та у п'ятиденний строк надати пропозиції Міністерству фінансів України стосовно їх удосконалення; щокварталу до п'ятого числа першого місяця наступного кварталу надавати пропозиції Міністерству фінансів України для удосконалення Критеріїв оцінки".

Натомість, Критерії оцінки ступеня ризиків Наказу №567 містили пункт 4 наступного змісту: "Інформація за встановленою формою подається платником податку в електронному вигляді засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами. ДФС постійно розміщує на офіційному веб-сайті відомості щодо засобів електронного зв'язку, якими може подаватися інформація за встановленою формою".

Разом з тим, Вичерпний перелік документів Наказу №567 взагалі не містив пункту 4.

Таким чином, наведене вище позбавляє платника можливості виконати вимогу контролюючого органу за відсутністю закріплення відповідних положень у нормативно-правовому акті, до якого покликався податковий орган.

Відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно із пунктом 1 наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації" від 13.06.2017 №566 (далі по тексту - Порядок №566), цей Порядок визначає організаційні та процедурні засади діяльності комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а також права та обов'язки її членів.

За приписами пункту 2 Порядку №566, комісія є постійно діючим колегіальним органом при ДФС, що діє в межах повноважень, визначених пунктом 201.16 статті 201 ПК України та постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації".

Проте, постанова Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018, яка набула чинності на час прийняття оскаржуваного рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації №684033/НОМЕР_1 від 05.05.2018.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" затверджено: "Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", "Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації", "Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації".

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 установлено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, що діяв до набрання чинності Законом України від 7 грудня 2017 року №2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", та які станом на 1 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних / розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018 набрала чинності 22.03.2018.

Як встановлено судом, позивачем 3 лютого 2018 року направлено до Рівненської ОДПІ ГУ ДФС (Гощанське відділення) Повідомлення №2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено (а.с.11), а саме: договір №04/05-17 від 04.05.2017 (а.с.12), специфікація №1 від 04.05.2017 (а.с.13), банківська виписка №б/н від 15.05.2017 (а.с.14), акт звіряння №б/н від 13.12.2017 (а.с.15).

Проте, у зв'язку з набранням чинності Законом України від 07.12.2017 №2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" Повідомлення від 03.02.2018 №2 (вхідний ДФС від 03.02.2018 №09558) не було прийнято (а.с.16).

4 травня 2018 року позивачем направлено до Рівненської ОДПІ ГУ ДФС (Гощанське відділення) Повідомлення №4 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено (а.с.17), а саме: накладна №1 від 31.05.2017 (а.с.18), накладна №1-16-8 від 02.09.2016 (а.с.19), банківська виписка №б/н від 01.02.2018 (а.с.20), акт звіряння №б/н від 31.03.2017 (а.с.21), договір №04/05-17 від 04.05.2017 (а.с.22), специфікація №1 від 04.05.2017 (а.с.23).

Таким чином, позивач скористався наданим правом подання пояснень і копій документів до податкової накладної від 31.05.2017 №10, реєстрація якої зупинена, у межах встановлених строків.

Відповідно до пункту 19 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018, комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про:

реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі;

відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 20 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018).

Як вже зазначалось судом, положеннями підпункту 1 пункту 56 Закону України від 07.12.2017 №2245-VIII встановлено, що податкові накладні/розрахунки коригування, реєстрацію яких у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено відповідно до пункту 201.16 статті 201 цього ПК України з 1 грудня 2017 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" та щодо яких платником податку після 1 грудня 2017 року подані пояснення і копії документів відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу, реєструються у Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом щодо зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

До набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" діяв порядок, встановлений постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" від 29.03.2017 №190 (далі - Постанова №190)

Абзацом 1 Постанови №190 було установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

З матеріалів справи слідує та проти чого не заперечують відповідачі, що позивачем було надано контролюючому органу пояснення, до яких додано договір поставки товару, видаткові накладні як щодо відпуску товару позивачу, так і щодо відпуску товару позивачем контрагенту, банківську виписку, акт звіряння, специфікацію.

Як вже йшлося, контролюючим органом всупереч вимогам пункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у Квитанції №1 від 29.08.2017 щодо зупинення реєстрації податкової накладної від 31.05.2017 №10 не було визначено вичерпного переліку документів, надання якого дало б позивачеві можливість реєстрації відповідної податкової накладної.

В той же час, з оскаржуваного рішення комісії ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за №684033/НОМЕР_1 від 05.05.2018 слідує, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної від 31.05.2018 №10 є ненадання позивачем достатніх документів для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної.

Суд звертає увагу, що відмова у прийнятті до реєстрації податкової накладної з підстав ненадання тих чи інших копій документів достатніх для прийняття рішення можлива виключно за умови наявності вичерпного переліку таких документів (пункт "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Зазначене дає підстави для висновку, що при зупиненні реєстрації податкової накладної з посиланням на ненадання платником податків достатніх документів, податковий орган має чітко зазначити конкретний вид критерію оцінки ступеня ризиків та навести у розрізі визначеного критерію перелік документів, надання яких надасть можливість прийняти податкову накладну до реєстрації.

Посилання на вказану підставу в обґрунтування прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, за відсутності встановленого законодавством вичерпного переліку документів, та за умови не наведення комісією доказів того, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, свідчить про протиправність та необґрунтованість такого рішення.

При цьому суд зазначає, що таке рішення є актом індивідуальної дії.

Так, правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, спірне рішення комісії Державної фіскальної служби України №684033/НОМЕР_1 від 05.05.2018 не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або дотримання обов'язку позивача виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Також суд враховує, що принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Щодо дослідження та аналізу господарських операцій між позивачем та його контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю "Екорембуд ЛТД", то в даній справі суд не надає оцінку реальності їх здійснення, оскільки це питання повинно досліджуватись під час здійснення податкового контролю, що відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України включає в себе систему заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Відтак, вказане під час розгляду даної адміністративної справи судом не досліджується, оскільки знаходиться поза межами предмету позову.

Предметом же розгляду у даній справі є дії відповідачів під час здійснення реєстрації, а саме відмови у здійсненні такої реєстрації, податкової накладної позивача у Єдиному реєстрі податкових накладних, та перевірка судом їх відповідності вимогам закону під час реалізації відповідачами-суб'єктами владних повноважень власної компетенції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Проте, в межах розгляду даної адміністративної справи відповідач, покладений на нього приписами статті 77 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення не виконав та не надав суду належних та достатніх доказів на обґрунтування законності вчинених дій щодо відмови у реєстрації податкової накладної від 31.05.2017 №10.

Тому, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 5 травня 2018 року №684033/НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас слід зазначити, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: "Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну №10 від 31.05.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд переконаний, що задоволення вказаної позовної вимоги є дотриманням судом гарантій щодо того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

За таких обставин позов слід задовольнити повністю.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3) суд присуджує на користь позивача відповідно до статті 139 КАС України.

Щодо судових витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Частиною третьою статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, поміж іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами статті 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Судом встановлено, що між позивачем (клієнт) та Адвокатським бюро "Шевчука Віктора" укладено договір про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 05.09.2018 №18-09/06 (а.с.76-78).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 цього договору Бюро надає правничу допомогу по юридичному супроводу господарської діяльності клієнта, а також представництва та захисту його інтересів, що здійснює безпосередньо адвокат ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №881 від 19.01.2012, а.с.48), або інша визначена за окремою довіреністю чи ордером посадова особа Бюро.

У підпункті 3.1. пункту 3 цього договору визначено, що розрахунки за даним договором здійснюються на підставі Акту прийому-передачі послуг та Розрахунку вартості послуг до даного договору.

Згідно з Розрахунком №1 від 06.09.2018 суми гонорару адвокатського бюро за надану правничу допомогу згідно договору №18-09/06 від 05.09.2018 (а.с.74), Адвокатським бюро "Шевчука Віктора" в ході судового та позасудового супроводу справи №1740/2075/18 в Рівненському окружному адміністративному суді в загальному підсумку буде надано правничу допомогу такого характеру:

- попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин - 1 год. на суму 600 грн. з розрахунку 600 грн./год.;

- пошук, вивчення та правовий аналіз доказів для матеріалів справи, здійснення досудового врегулювання спору - 2 год. на суму 1600 грн. з розрахунку 800 грн./год.;

- підготовка процесуальних документів (позову, відповіді на відзив, клопотань, пошук практики) - 4 год. на суму 4000 грн. з розрахунку 1000 грн./год.;

- представництво інтересів в суді (в т.ч. участь в судових засіданнях та ознайомлення із матеріалами справи) - 2 год. на суму 3000 грн. з розрахунку 1500 грн./год.

У даному Розрахунку №1 від 06.09.2018 зазначено, що Акт прийому-передачі наданих під час супроводу судової справи правничих послуг буде складено сторонами по завершенню відповідної процесуальної стадії розгляду справи.

Згідно з рахунком на оплату №1/18 від 06.09.2018 (а.с.74 на звороті) сума правничих послуг у справі №1740/2075/18 згідно з Розрахунком №1 від 06.09.2018 склала 9200 грн., яка 12.09.2018 сплачена позивачем повністю, що підтверджується копією виписки КБ "Приватбанк" з поточного рахунка "ОСОБА_1 Віктора АБ" за період з 10.09.2018 по 14.09.2018 (а.с.79).

Суд враховує, що відповідно до частин третьої - п'ятої статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвокату за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до викладеного суд зазначає, що наданими представником позивача документами не підтверджено надання Бюро таких правових послуг: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин на суму 600 грн.; пошук, вивчення та правовий аналіз доказів для матеріалів справи, здійснення досудового врегулювання спору на суму 1600 грн.; підготовка процесуальних документів (позову, відповіді на відзив, клопотань, пошук практики) на суму 4000 грн., позаяк умовами укладеного договору про надання правничої допомоги (підпункт 3.1. пункту 3 договору) визначено, що розрахунки за даним договором здійснюються на підставі Акту прийому-передачі послуг, який наразі відсутній, а у поданому Розрахунку №1 зазначено, що відповідні послуги в загальному підсумку будуть надані позивачу.

Відтак, надання таких послуг залишається непідтвердженим жодними доказами.

Разом з тим, участь адвоката у судових засіданнях та витрата часу згідно з Розрахунком №1 підтверджується протоколами судових засідань в матеріалах справи (а.с.68-69, 111-114, 141-145), тому сума понесених позивачем витрат на правову допомогу у цій частині є обґрунтованою та за правилами статті 139 КАС України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа,8, м.Київ-53, 04655, ), Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська,12, м.Рівне, 33023, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Рівненській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації, №684033/НОМЕР_1 від 05.05.2018.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну, виписану ФОП ОСОБА_4, за № 10 від 31.05.2017 на загальну суму 1136364,00 грн. з ПДВ, в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути на користь позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної фіскальної служби України (Львівська площа,8, м.Київ-53, 04655, ) судові витрати в загальній сумі 2381,00 грн., у тому числі: по сплаті судового збору в сумі 881,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

Стягнути на користь позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) з Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська,12, м.Рівне, 33023, ) судові витрати в загальній сумі 2381,00 грн., у тому числі: по сплаті судового збору в сумі 881,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2018 року.

Суддя Дорошенко Н.О.