Справа № 522/9721/18
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/9721/18
Провадження № 2-а/522/1155/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП в Одеській області Свідерко Андрія Івановича, за участю третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення EAА № 410158 від 21 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду 04.06.2018 року з позовом до інспектора поліції УПП в Одеській області Свідерко Андрія Івановича про визнання дій протиправними скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення EAА № 410158 від 21 травня 2018 року.

Позивач мотивує позовом тим, що 19 травня 2018 року вона, через погіршення фізичного стану, терміново припаркувала свій автомобіль за адресою м. Одеса, вул. Л.Толстого, 32, після чого залишила автомобіль та зайшла до аптеки. За 20 хвилин, позивач повернулась до місця де вона залишила автомобіль, однак автомобіль був відсутнім. Згодом позивач з?ясувала, що її автомобіль було евакуйовано співробітниками поліції, а відповідачем складено постанову у справі про адміністративне правопорушення EAА № 410158 від 21 травня 2018 року, якою позивач притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 510,00 грн. Позивач не погоджується з формулюванням правопорушення, а саме: «здійснила зупинку та стоянку, чим суттєво заважала руху іншим учасникам дорожнього руху, чим порушила п. 15.9 ПДР порушення заборони зупинки на перехресті», вважає, що вона не спричинила затори на дорозі, а тому підстави для евакуюваня автомобіля були відсутні. За повернення автомобіля з штрафного майданчика позивач сплатила 2102,00 грн., які вона просить стягнути з відповідача як і суму судових витрат на правову допомогу в сумі 3800,00 грн.

Провадження по справі відкрито 09 липня 2018 року.

Ухвалою суду від 15 серпня 2018 року до справи залучено третю особу - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

22 жовтня 2018 року представником Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подано пояснення на позов, в якому представник відповідача зазначає, що не визнає позов ОСОБА_1 повністю та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на надуманість та необґрунтованість вимог позивача, а саме на те, що позивач 19.05.2018 року на перехресті з круговим рухом за адресою: м. Одеса, площа Л.Толстого, 32 здійснила зупинку і стоянку транспортного засобу Fiat д.н. НОМЕР_1, чим порушила пп. 15.9 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. В зв?язку з тим, що розшукати водія вказаного автомобіля інспектору поліції не вдалося, на підставі ст. 265-2 КУпАП та п. 2 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобі на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого Постановою КМУ №1102 від 17.12.2008 року, транспортний засіб позивача було тимчасово затримано та доставлено на спеціальний майданчик (стоянку). За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, відносно позивача було винесено оскаржувану постанову.

03 грудня 2018 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому представник позивача вказав на те, що факт правопорушення нічим не підтверджено, а підстави для евакуювання автомобіля позивача взагалі були відсутні.

Представник позивача надав заяву, якою просив провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надала заяву, якою заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з?явився, викликаний.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серія серії EAА № 410158 від 21.05.2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.3 ст.122 КУпАП за порушення пп. 15.9 ПДР та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Постанова складена інспектором УПП в Одеській області Свідерко Андрієм Івановичем у зв?язку з тим, що водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_1, 19.05.2018 року за адресою: м. Одеса, вул. Л.Толстого, 32, керуючи вказаним транспортним засобом здійснила зупинку та стоянку на перехресті з круговим рухом. Постанова містить підписи особи, яка її склала та особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказаний транспортний засіб було 19.05.2018 року евакуйовано та доставлено на штрафний майданчик, перед чим, інспектором поліції в присутності свідка ОСОБА_6 було складено акт огляду та тимчасового затримання вказаного транспортного засобу, в якому зазначено, що даний транспортний засіб суттєво заважав дорожньому руху.

ОСОБА_1 заперечує факт правопорушення, посилаючись на те, що вона вимушено через погіршення фізичного стану зупинилась на 20 хвилин за вказаною адресою та не створювала перешкоди для інших учасників дорожнього руху.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Водночас ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, за що передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.).

Відповідно до п. 15.9 Правил дорожнього руху, Зупинка забороняється: a) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що зупинився; з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки; и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Тобто, водій, перед тим як зупинити свій автомобіль, повинен пересвідчитися щодо відсутності, передбачених Правилами дорожнього руху, заборон щодо зупинки на такому місці.

Відповідно до п.1.10 ПДР перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

На перехресті з круговим рухом встановлюється наказовий дорожній знак 4.10 «Круговий рух», який вимагає об'їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом. Інформує водіїв про те, що рух дозволяється на перехресті, розташованому за знаком, тільки в зазначеному стрілками напрямку.

Судом встановлено, що 19.05.2018 року позивач здійснила зупинку та стоянку в зоні дії дорожнього знака 4.10 «круговий рух», тобто на перехресті, що напряму заборонено п. 15.9. ПДР, при чому здійснила зупинку автомобіля фактично по середині перехрестя, що вбачається з фото фіксації правопорушення.

Суд критично оцінює твердження представника позивача про те, що вона здійснила зупинку вимушено, через погіршення фізичного стану, так як місце зупинки автомобіля не свідчить про те, що позивач вжила всіх передбачених заходів для того, щоб зупинити свій автомобіль якомога ближче до тротуару та ввімкнути аварійну сигналізацію в автомобілі.

Таким чином, суд вважає, що позивач, усвідомлюючи наявність певних обмежень для стоянки транспортного засобу на вказаному місці стоянки транспортного засобу, навмисно зупинила свій автомобіль на перехресті з круговим рухом.

При цьому, суд приймає до уваги, що позивачкою не надано суду доказів що зупинка автомобілю була вимушеною, що вона заходила до аптеки та купувала ліки.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 15.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованим в МЮУ 10.11.2015 року за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якої віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Згідно п.5 р.IV Інструкції № 1395, Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Суд встановив, що зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, відповідає формі оскаржуваної постанови в повному обсязі і як наслідок, зміст оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

З огляд у на це, суд вважає, що посилання позивача на невідповідність оскаржуваної постанови положенням ст. 256, 283 КУпАП, як на підставу скасування цієї постанови, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст. 252 КУпАП та п.10 р.ІІІ Інструкції №1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що інспектор поліції, під час винесення оскаржуваної постанови, виконав, всі передбачені ст. 280 КУпАП вимоги закону, а ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог не надала жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували не відповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, та спростовували наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а тому доходить висновку про небгрунтованість вимог позивача в цій частині.

Крім того, згідно з частиною 4 статті 27 Закону України «Про дорожній рух», у разі виникнення загрози безпеці дорожнього руху, перешкод у русі транспортних засобів і пішоходів відповідні посадові особи Міністерства внутрішніх справ України, дорожніх і комунальних служб мають право вносити оперативні зміни в організацію дорожнього руху і вживати необхідних заходів щодо усунення перешкод.

Дорожній рух - процес руху по дорогах транспортних засобів та учасників дорожнього руху, сукупність суспільних відносин, що виникають у процесі переміщення людей і вантажів за допомогою транспортних засобів або без таких у межах дороги.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону України «Про дорожній рух», у разі виникнення загрози безпеці дорожнього руху, перешкод у русі транспортних засобів і пішоходів відповідні посадові особи Міністерства внутрішніх справ України, дорожніх і комунальних служб мають право вносити оперативні зміни в організацію дорожнього руху і вживати необхідних заходів щодо усунення перешкод.

Разом з тим, відповідно до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1,206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

У відповідності до п. 1 Розділу XII «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» та п. 2 «Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102, тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Обов'язок щодо усунення перешкоди дорожньому руху та його безпеці лежить безпосередньо на водієві.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.З ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-УІІІ (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ч.І ст.23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як вбачається з фотороздруківки та письмових пояснень ОСОБА_6, автомобіль НОМЕР_3 був припаркований у такий спосіб, що суттєво заважав дорожньому руху. А саме на перехресті з круговим рухом в зоні дії дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух», що вимагає об'їзду клумби, центрального острівця, утруднюючи проїзд -тролейбусу.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 та відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 242-245 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП в Одеській області Свідерко Андрія Івановича, за участю третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення EAА № 410158 від 21 травня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13 грудня 2018 року.

Суддя Л.М. Чернявська

05.12.2018