Справа № 826/6809/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6809/18 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Вівдиченко Т.Р.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

представника позивача - Гайсіна Р.К.

представника відповідача - Сухомлін Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператора спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи до Головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» як оператор спільної діяльності між ПАТ «Укргазвидобування», компанією Місен Ентерпрайзіс АБ та ТОВ «Карпатигаз» за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області від 15.02.2018 року № .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Висновки апелянта обґрунтовані тим, що згідно витягу з інформаційної програми «Клієнт Банк», платіжне доручення №1442 від 30.05.2016 року зазначене у рядку 6 перерахування позивачем на адресу УДКСУ у Котелевському районі задекларованих зобов'язань у розмірі 15657726,66 грн. проведено 31.05.2016 року о 9 год 28 хв., тобто з порушенням встановленого строку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Полтавській області на підставі необґрунтованих висновків акту камеральної перевірки від 17.01.2016 року № 391/16-31-12-11-30/337504782 винесено податкове повідомлення-рішення, яким на позивача за затримку на один календарний день грошового зобов'язання за платежем рентна плата за користування надрами для видобування природного газу накладено штраф в розмірі 1565772,67 грн.

Позиція відповідача обґрунтована тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати рентної плати за користування надрами для видобування природного газу платником податку (договір про спільну діяльність від 10.06.2002 року № 3) уповноважена особа ТОВ «Карпатигаз».

За результатами даної перевірки складено акт від 17.01.2018 року №391/16-31-12-11-30/33705478 «Про результати камеральної перевірки з питання дотримання сплати податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу по розрахунках за квітень 2016 року».

Перевіркою встановлено порушення строків сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу за квітень 2016 року в сумі 15657726,66 грн, передбаченого п. 57.3 ст. 57, п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, а саме по строку сплати 30.05.2016 року фактично сплачено 31.05.2016 року (платіжне доручення від 30.05.2016 року №1442, тобто з затримкою сплати на 1 календарний день).

На підставі зазначеного акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 року №, яким за порушення строку сплати грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, визначеного п. 57.3 ст. 57, п. 257.5 ст. 257 Податкового кодексу України, на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов'язання 15657726,66 грн позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % за платежем рентна плата за користування надрами для видобування природного газу в сумі 1565772,67 грн.

Рішенням ДФС України від 17.04.2018 року №13311/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення є протиправними та підлягає скасуванню з огляду на дотримання позивачем норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із п. 257.1 ст.257 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

На суму податкових зобов'язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом II цього Кодексу (п.п.258.1.2 п.258.1 ст.258 названого Кодексу).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що податкова декларація по рентній платі за користування надрами за квітень 2016 року повинна була бути подана не пізніше 20.05.2016 року, а відповідне узгоджене податкове зобов'язання сплачене не пізніше 30.05.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2016 року позивачем було подано податкову декларацію № 59 від 19.05.2016 року, в якій визначено податкове зобов'язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу за квітень 2016 року на суму 16878905,12 грн.

30.05.2016 року з метою своєчасності та повноти сплати зазначеного податкового зобов'язання позивачем в електронній системі «Система дистанційного банківського обслуговування клієнтів iFOBS» (Клієнт-Банк) було сформовано та направлено на проведення платежу обслуговуючому банку - ПАТ «Сбербанк» електронне платіжне доручення за № 1442.

ПАТ «Сбербанк» здійснює розрахункове обслуговування позивача в електронній формі «Клієнт-Банк» відповідно до Додаткової угоди № 2 від 17.08.2012 року, укладеної до договору банківського рахунку № Т130-010000077 від 17.08.2012 року.

Згідно умов банківського рахунку №Т-130-010000077 від 17.08.2012 року операційний час банку з 09:00 до 17:00.

Крім того, Додатковою угодою № 2 від 17.08.2012 року до договору банківського рахунку №Т-130-010000077 від 17.08.2012 року визначено, що електронні платіжні документи приймаються та виконуються банком в операційний час, що встановлений банком, виключно в день отримання таких електронних платіжних доручень.

Пунктом 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п. 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Як вбачається з матеріалів справи, електронний платіжний документ № 1442 від 30.05.2016 року був отриманий ПАТ «Сбербанк» 30.05.2016 року о 16 год. 41 хв., тобто в межах операційного часу банку, однак, всупереч вимогам Закону та умовам договору банківського рахунку, операція була проведена банком лише на наступний день 31.05.2016 року.

Позивач звернувся до ПАТ «Сбербанк» із листом № 01/06-5 від 01.06.2016 року, в якому вимагав надати пояснення причини невиконання банком доручення від 30.05.2016 року, а також просив надати платіжне доручення № 1442 від 30.05.2016 року в паперовому вигляді із зазначенням дати фактичного отримання платежу (відмітки банку), однак банком не було надано витребуваного платіжного документа та пояснень причин невиконання в день його надходження.

При цьому, як зазначає позивач, кошти, які були необхідні для своєчасності сплати податкового зобов'язання, були наявні на поточному рахунку позивача.

Таким чином, несвоєчасна сплата податкового зобов'язання відбулася не з вини позивача, а з вини банку ПАТ «Сбербанк».

Крім того, про зазначені обставини позивач повідомляв відповідача листом № 16/06-12 від 16.06.2016 року із наданням роздруківки з електронної системи «Клієнт-Банк» з якої видно дату та час вчинення операції (30.05.2016 року о 16:41) та платіжне доручення № 1446 від 30.05.2016 року, роздруковане із електронної системи «Клієнт-Банк» без відмітки банку, а також виписку по поточному рахунку платника податків з підтвердженням наявності коштів в необхідній для сплати податкового зобов'язання сумі.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 статті 1 даного Закону).

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні».

Відповідно до пп.16.5.1 п.16.5 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за порушення строків зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених законодавством, з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених для відповідного податку, збору (обов'язкового платежу), а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що якщо неперерахування податку або збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем вчасно, у строки, визначені чинним законодавством подано до банку на виконання платіжний документ № 1442 від 30.05.2016 року, зокрема, в операційний час банку, а саме о 16:41 год., тому несвоєчасне перерахування податку до бюджету відбулося з вину банку, а не позивача, що виключає настання відповідальності передбаченої абзацом 1-2 п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно визначення, наведеного у пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент сплати позивачем грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу (30.05.2016 року), камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

З аналізу положень Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент сплати позивачем грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу (30.05.2016 року)) вбачається, що предметом камеральної перевірки у даному випадку може бути лише податкова звітність, тобто правильність відомостей, зазначених у відповідній податковій звітності, яку може бути здійснено контролюючим органом протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем подання такої декларації.

Разом із тим, у зв'язку з внесеними змінами до Податкового кодексу України, починаючи з 01.01.2017 року пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 цього Кодексу викладено у новій редакції, якою передбачено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, право проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання в межах камеральної перевірки надано контролюючому органу лише з 01.01.2017 року, з огляду на що, відповідачем безпідставно проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати позивачем грошових зобов'язань з рентної плати за квітень місяць 2016 року на підставі податкового законодавства, яке набуло чинності з 01.01.2017 року.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного суду від 26.06.2018 року №826/18513/16.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № є протиправними та підлягає скасуванню з огляду на дотримання позивачем норм чинного законодавства, при цьому відповідачем не спростовано наданих доказів та не доведено наявністю порушень норм Податкового кодексу України з боку позивача.

Крім того, колегія суддів не приймає посилання відповідача, що згідно витягу з інформаційної програми «Клієнт Банк», платіжне доручення №1442 від 30.05.2016 року зазначене у рядку 6 перерахування позивачем на адресу УДКСУ у Котелевському районі задекларованих зобов'язань у розмірі 15657726,66 грн. проведено 31.05.2016 року о 9 год 28 хв., тобто з порушенням встановленого строку, оскільки дане твердження не відповідає дійсності.

Відповідно до витягу з інформаційної програми «Клієнт Банк», платіжне доручення №1442 від 30.05.2016 року зазначене у рядку 6 перерахування позивачем на адресу банку задекларованих зобов'язань у розмірі 15657726,66 грн. проведено 30.05.2016 року о 16 год 41 хв, а лише перерахування банком на адресу УДКСУ у Котелевському районі задекларованих зобов'язань у розмірі 15657726,66 грн було проведено 31.05.2016 року о 9 год 28 хв, що вказує на відсутність протиправних дій позивача, оскільки останній своєчасно здійснив відповідні грошові перекази, натомість банк взятих на себе зобов'язань не виконав.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 19.12.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Т.Р. Вівдиченко

Є.І. Мєзєнцев