Справа № 826/9979/15
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа №826/9979/15

адміністративне провадження №К/9901/43763/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М.,

суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,-

розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» Пантіної Л.О.

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2017 (головуючий суддя Арсірій Р.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Епель О.В., суддів Карпушової О.В. і Кобаля М.І.) у справі

за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» Пантіної Л.О., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування частини рішення, зобов'язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява за підписом ОСОБА_22, як представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 (далі - позивачі), до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2 або Фонд) про:

- визнання протиправними дій відповідача-1 щодо відмови включити позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), зупинення перерахування/виплат згідно з транзакціями і правочинами;

- визнання протиправним та скасування наказу від 29.08.2014 №61 в частині визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), зупинення перерахування/виплат згідно з транзакціями і правочинами щодо позивачів;

- зобов'язання відповідача-1 включити позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язання відповідача-2 на підставі вищезгаданого переліку включити позивачів до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та здійснити виплати позивачам.

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017, позов задоволений частково.

Визнано протиправним і скасовано спірний наказ у частині визнання нікчемними відповідних договорів банківських рахунків та банківських вкладів позивачів.

Визнано протиправними дії відповідача-1 щодо не включення позивачів до повного переліку вкладників та зобов'язано надати відповідачу-2 надати додаткову інформацію про вкладників банку щодо здійснення виплати з відшкодування вкладу за рахунок Фонду відповідно до визначених договорів банківських вкладів позивачів у визначених розмірах.

Присуджено стягнути з Державного бюджету України кожному з позивачів 118,27 грн. понесених судових витрат. Покладено на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

3. До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача-1 про скасування зазначених вище судових рішень та відмову у задоволенні позову.

4. Вищий адміністративний суд ухвалою від 17.11.2017 відкрив касаційне провадження.

5. Представник позивачів звертався до ВАСУ з клопотаннями про прискорення розгляду касаційної скарги.

6. 14.12.2017 від відповідача-2 на касаційну скаргу до ВАСУ надійшло письмове пояснення з проханням скасувати оскаржені судові рішення та відмовити у задоволенні позову повністю.

7. У зв'язку з ліквідацією вказаного суду касаційної інстанції справу для розгляду передано Верховному Суду (далі - Суд).

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Позивачі уклали з ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» (далі - банк) договори банківського рахунку та банківського вкладу (зі строком дії до 21.05.2014).

9. 15.04.2014 ОСОБА_4 уклала договір банківського вкладу № 05/1201-2014 та 14.05.2014 договір банківського рахунку №7508, відповідно до яких на її рахунку зберігалося 198000,00 грн. (квитанція про внесення коштів №63149 від 13.05.2014).

10. ОСОБА_5 уклав договори: від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1234-2014 та від 17.04.2014 банківського рахунку №7670,- відповідно до яких на його рахунку перебувало 193000,00 грн. (квитанція про внесення коштів №63181 від 13.05.2014)

11. 23.04.2014 ОСОБА_6 уклав з банком договір банківського рахунку №7768 та 14.05.2014 - банківського вкладу №05/1025-2014, згідно з якими на його рахунку зберігався вклад у розмірі 195000,00грн. (квитанція від 13.05.2014 №63037).

12. ОСОБА_7 уклав 15.04.2014 договір банківського рахунку №7505 та 14.05.2014 - договір банківського вкладу №05/1250-2014, відповідно яких на його рахунку перебувало 199000,00грн. (квитанція про внесення коштів №63194 від 13.05.2014).

13. ОСОБА_8 уклав договори: від 15.04.2014 банківського рахунку №7501 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1257-2014, - відповідно до яких на рахунку перебувало 194000,00 грн. (квитанція щодо внесення коштів №63191 від 13.05.2014).

14. ОСОБА_9 уклала договори: банківського вкладу від 14.05.2014 №05/1262-2014 та банківського рахунку від 17.04.2014 №7677, - відповідно до яких внесла 192000,00грн. згідно з квитанцією №63200 від 13.05.2014.

15. ОСОБА_10 уклав договори: від 15.04.2014 банківського рахунку №7500 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1282-2014, - згідно з якими вніс 194000,00грн. відповідно до квитанції №63208 від 13.05.2014.

16. ОСОБА_11 уклала договори: від 17.04.2014 банківського рахунку №7643 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1294-2014, - відповідно до яких внесла 192000,00грн. згідно з квитанцією №63220 від 13.05.2014.

17. ОСОБА_12 уклав договори: від 15.04.2014 банківського рахунку №7523 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1298-2014, - відповідно до яких вніс 196000,00грн. відповідно до квитанції №63229 від 13.05.2014.

18. ОСОБА_13 уклав договори: від 15.04.2014 банківського рахунку та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1318-2014, - відповідно до яких вніс 198000,00грн. згідно з квитанцією №63267 від 13.05.2014.

19. ОСОБА_14 уклала договори: від 15.04.2014 банківського рахунку № 7517 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1290-2014,- відповідно до яких зберігався вклад у розмірі 199000,00грн. (квитанція №63263 від 13.05.2014 про внесення грошових коштів).

20. ОСОБА_15 уклав договори: від 15.04.2014 банківського рахунку №7503 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1295-2014,- відповідно до яких зберігався вклад у розмірі 194000,00грн. (квитанція №63266 від 13.05.2014 про внесення грошових коштів).

21. ОСОБА_16 уклав договори: від 17.04.2014 банківського рахунку №7638 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1300-2014,- відповідно до яких зберігався вклад у розмірі 193000,00грн. (квитанція №63269 від 13.05.2014 про внесення грошових коштів).

22. ОСОБА_17 уклала договори: від 15.04.2014 банківського рахунку №7516 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1323-2014,- відповідно до яких зберігався вклад у розмірі 196000,00грн. (квитанція №63301 від 13.05.2014 про внесення грошових коштів).

23. ОСОБА_23 уклав 14.05.2014 договори: банківського рахунку №7904 та банківського вкладу №05/1136-2014,- відповідно до яких зберігався вклад у розмірі 193000,00грн. (квитанція №63581 від 14.05.2014 про внесення грошових коштів).

24. ОСОБА_19 уклав договори: від 16.04.2014 банківського рахунку №7549 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1029-2014,- відповідно до яких зберігався вклад у розмірі 197000,00грн. (квитанція №63271 від 13.05.2014 про внесення грошових коштів).

25. ОСОБА_20 уклав договори: від 15.04.2014 банківського рахунку №7534 та від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1333-2014,- відповідно до яких зберігався вклад у розмірі 191000,00грн. (квитанція №63299 від 13.05.2014 про внесення грошових коштів).

26. 17.06.2014 Правління Національного банку України прийняло постанову №365 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних».

27. Того ж дня Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №50, згідно з яким з 18 червня 2014 року до 18 вересня 2014 року запровадила тимчасову адміністрацію та призначила уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію Пантіну Любов Олександрівну.

28. 29.08.2014 за результатами роботи Комісії з перевірки договорів банку Уповноважена особа Фонду видала наказ №61, відповідно до якого зупинено перерахування/виплати згідно з транзакціями і правочинами, а також визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) окремих осіб, у тому числі позивачів.

29. З цього приводу відповідач-1 подала заяву про вчинення злочину до правоохоронних органів, результатами розгляду якої відкрито кримінальне провадження №0000367.

30. 11.09.2014 постановою Правління Національного банку України №563 відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію банку з 18 вересня 2014 року. На його підставі виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 17.09.2014 №92, яким розпочала процедуру ліквідації банку та призначила Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку строком на один рік з 18 вересня 2014 року до 18 вересня 2015 року включно Пантіну Л.О.

31. З вересня 2014 року розпочато виплати коштів вкладникам банку через банк-агент - ПАТ «Банк «Київська Русь».

32. Позивачі звернулися до банку-агента для виплати відшкодування, однак коштів не отримали у зв'язку з відсутністю їх даних у відповідному переліку вкладників.

33. Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №1555 щодо продовження строку здійснення процедури ліквідації банку до 18.09.2017 включно та продовження повноважень ліквідатора Пантіної Л.О. на цей строк.

34. Листом від 28.11.2014 №02-036-14632/14 Фонд повідомив позивачів, що в Переліку вкладників, який йому переданий уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку, інформація про їх вклади відсутня.

35. Представник позивачів 24.10.2014 звернувся до відповідача-1 з заявою, в якій просив надати інформацію чи включені позивачі в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

36. Відповідач-1 листом №935/08.02 від 24.11.2014 повідомила про відсутність такої інформації у зв'язку з визнанням їх договорів та інших правочинів з банком нікчемними.

37. Не погоджуючись із зазначеним вище позивачі звернулися з позовом до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ

38. Позивачі обґрунтовують позовні вимоги тим, що отримані кошти банком на відповідних рахунках вважаються вкладом і мають бути відшкодовані за рахунок Фонду у встановлений законом спосіб.

39. Відповідачі заперечували проти задоволення позову з тієї підстави, що позивачі не вважаються вкладниками банку у зв'язку з нікчемністю відповідних правочинів.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

40. Частково задовольняючи позов, суди виходили з недоведеності відповідачами правових підстав не включати позивачів до переліку вкладників банку, кошти яким підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду.

41. Проаналізувавши ст.ст.203, 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст.1, 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.ст.3-4, 26, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452-VI), пп.3-6 розділу ІІІ, пп.2, 3 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14, з огляду на відсутність належних доказів наявності спільного умислу позивачів і працівників банку на неправомірні дії, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності наказу про визнання нікчемними відповідних правочинів позивачів і не включення їх до переліку вкладників банку, кошти яким підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду.

42. Посилання на відсутність письмового свідоцтва про відкриття рахунків позивачам суд визнав недостатнім для правомірності висновків відповідача-1 щодо недійсності відповідних договорів.

43. Оскільки згідно з квитанціями та виписками з рахунків позивачів відповідні кошти зараховані на рахунки класу « 2620» (кошти на вимогу фізичних осіб для обліку вкладів (депозитів)) та « 2630» (для обліку короткострокових вкладів (депозитів) фізичних осіб), а також з рахунків позивачів класу « 2620» на їх рахунки класу « 2630», суд першої інстанції, посилаючись на норми глави «Клас 2. Операції з клієнтами» розділу «Класи, рахунки та їх призначення» Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління НБУ №280 від 17.06.2004 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.07.2004 за №919/9518, не врахував відсутності зазначення часу видачі квитанції про внесення коштів у касу банку, посилаючись на відсутність у позивачів доступу до проведення операцій із грошовими коштами в банку навіть за умови неналежного виконання працівниками банку своїх посадових обов'язків.

44. Визнаючи позовні вимоги до відповідача-2 передчасними, суд першої інстанції задовольнив позов у частині.

45. Додатково застосувавши до спірних відносин ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.2, 27, 37 Закону №4452-VI, пп.1.3, 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01.06.2011 №174 (далі - Інструкція №174), та п. 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою правління НБУ від 12.11.2003 №492 (далі - Інструкція № 492), суд апеляційної інстанції погодився зі всіма вищевказаними висновками суду першої інстанції, залишаючи відповідну постанову суду без змін.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВІВ

46. Відповідач-1 у касаційній скарзі посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та відмовити у задоволенні позову повністю з наступних підстав.

47. В обґрунтування доводу про порушення норм процесуального права стверджує про втручання судами у її дискреційні повноваження.

48. Щодо порушення норм матеріального права акцентує, що суди необґрунтовано не врахували, що спірне рішення не визнає, а констатує нікчемність правочинів позивачів, встановлену пп.2, 7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI.

49. Суди не врахували укладення договорів у період віднесення банку до категорії проблемних всупереч наявних обмежень і доказів дроблення вкладів. Неправильно застосували норми Інструкції №174, оскільки не врахували, що кошти згідно з довідкою про рух коштів вносилися в післяопераційний час і квитанції про залучення коштів на рахунки не відповідали вимогам законодавства, оскільки не мали реквізиту «час виконання операції» або напису чи штампу «вечірня» чи «післяопераційний час».

50. Вказані обставини, на її думку, свідчили про надання переваги позивачам перед іншими вкладниками/кредиторами, погіршувало становище банку і сприяло приведенню банку до неплатоспроможності, безпідставного збільшення фінансових зобов'язань держави.

51. Також суди необґрунтовано не застосували ст.1059 ЦК України щодо обов'язковості письмової форми договору банківського вкладу.

52. Відповідач-2 у письмовому поясненні до касаційної скарги зазначив, що позовні вимоги до нього не є обґрунтованими, оскільки у нього не виник обов'язок включати в загальний реєстр вкладників у зв'язку з відсутністю їх даних у переліку, наданому відповідачем-1.

53. Просить врахувати фіктивність відображення надходження коштів до банку і дотримання відповідачем-1 вимог закону щодо перевірки правочинів банку на предмет нікчемності, а також відсутність у нього бюджетних асигнувань для відшкодування позивачам судового збору.

54. Тому просить касаційну скаргу задовольнити повністю.

55. Від позивачів касаційні скарги, відзиви Суду не надходили.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

56. Верховний Суд, перевіривши та оцінивши доводи касаційної скарги, дотримуючись меж касаційного перегляду, визначених ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), врахував наступне.

57. Правова позиція судів у оскаржених судових рішеннях частково узгоджується із судовою практикою Великої Палати Верховного Суду у подібній категорії справ.

58. Розглядаючи спірне рішення щодо визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), зупинення перерахування/виплат за транзакціями і правочинами позивачам, суди допустили порушення норм процесуального права.

59. Зокрема, не звернули увагу, що воно прийняте в період дії тимчасової адміністрації банку та стосується управління його внутрішньою діяльністю.

60. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 (справа №910/24198/16) основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а пов'язані з управлінням банком у якості виконавчого органу (адміністрації).

61. При цьому у приватноправових відносинах, зокрема під час здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

62. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду (п.50 постанови) оцінила виданий на виконання вказаних приписів спірний наказ уповноваженої особи Фонду, як органу управління банком, щодо віднесення деяких правочинів банку за вкладними операціями до нікчемних, як результат внутрішньої перевірки правочинів і внутрішній документ банку, обов'язковий для виконання працівниками, та який не породжує обов'язків у контрагентів Банку.

63. Також зазначила, що для того, щоб застосувати наслідки нікчемного правочину, банку як сторона такого правочину, повинен звернутися з відповідним позовом до суду. Вказане свідчить про відсутність у Фонду та його уповноваженої особи повноважень відносно контрагентів Банку у правочинах, віднесених до нікчемних, у наказі, підписаному уповноваженою особою Фонду. (пункт 51 постанови)

64. Оскільки позивачі оспорили наказ про віднесення правочинів до нікчемних, виданий уповноваженою особою Фонду не як суб'єктом владних повноважень, а як органом управління банком, що здійснює заходи із забезпечення збереження його активів і запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим. (п.52 постанови Великої Палати Верховного Суду)

65. Отже суди, вирішуючи, як публічний спір, позовні вимоги визнати протиправними та скасувати наказ в частині визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), зупинення перерахування/виплат за транзакціями і правочинами порушили норми процесуального права щодо правил юрисдикції, що відповідно до ч.1 ст.354 КАС України з урахуванням ст.ст.328,341 КАС України є підставою для скасування судових рішень у цій частині та закриття у ній провадження.

66. Щодо посилання відповідача-1 на порушення судами норм матеріального права Суд врахував таке.

67. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №826/1476/15) зазначила, що здійснюючи операції з перерахування коштів банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією №492 та договорами з відповідними клієнтами банку.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст.38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст.228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

68. Статті 38 Закону №4452-VI містить перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

69. З огляду на встановлені судами в цій справі обставини та досліджені докази, у тому числі відсутність обвинувальних вироків відносно позивачів, правильним є висновок судів, що посилання відповідачів на положення ст.38 Закону № 4452-VI в обґрунтування бездіяльності щодо включення позивачів до відповідного переліку вкладників, як на правову підставу визнання транзакцій нікчемними, є необґрунтованими.

70. Відповідно до ч.3 ст.2 Закону № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

71. Отже кошти, перераховані згідно з договорами банківських рахунків та вкладів, вважаються вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені ст.26 Закону №4452-VI.

72. Отже висновок про відсутність правових підстав не включати позивачів до переліку вкладників, кошти яким відшкодовуються за рахунок Фонду, є вірним.

73. Твердження про втручання судів у дискреційні повноваження відповідача-1 не є обґрунтованими, оскільки відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями треба розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

74. Водночас у спірних відносинах суди не зобов'язували відповідачів прийняти конкретне рішення, а визнавши протиправними спірні дії, здійснили судовий захист позивачів шляхом зобов'язання вчинити передбачені законом дії.

75. Тому відповідачі не довели допущення судами норм матеріального права у цій частині.

76. Отже касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» Пантіної Л.О. задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017 скасувати в частині визнання протиправним і скасування наказу від 29.08.2014 №61 в частині визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), зупинення перерахування/виплат згідно з транзакціями і правочинами щодо позивачів (пункт 2 Постанови від 18.08.2017). Провадження у справі в цій частині закрити.

3. В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя О.П. Стародуб