Справа № 817/1470/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1756/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Вінничук В.А.;

від третьої особи - Гордійчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2018р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл., про визнання відмови протиправною, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Зозуля Д.П.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 23 хв. 01.08.2018р. м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 03.08.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

30.05.2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ України в Рівненській обл. у зарахуванні йому стажу державної служби до календарної вислуги років; зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років для призначення пенсії стаж роботи у період з 05.07.1999р. по 05.05.2004р. (04 роки 10 місяців) на посаді державного службовця Рівненського обласного управління юстиції шляхом видання наказу про оголошення, станом на 03.03.2016р., календарної вислуги років 24 роки 10 місяців 01 день (у пільговому обчисленні 27 років 08 місяців 23 дні) та направлення такого наказу та нового розрахунку вислуги років для призначення пенсії до Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ в Рівненській обл.; зобов'язати ГУ НП в Рівненській обл. на підставі нового розрахунку вислуги років для призначення пенсії провести перерахунок та виплату різниці вихідної допомоги, із врахуванням раніше виплаченої; зобов'язати ГУ ПФ в Рівненській обл. на підставі наказу ГУ НП в Рівненській обл. про зарахування до календарної вислуги років стажу роботи на державній службі та нового розрахунку вислуги років для призначення ОСОБА_1 пенсії, провести перерахунок раніше призначеної пенсії (а.с.3-7).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2018р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.82-85).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1, який у поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.92-96).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 03.03.2016р. наказом ГУ НП в Рівненській обл. його звільнено зі служби в поліції на пенсію за ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу.

Абзацом 12 п.1 постанови КМ України № 393 від 17.07.1992р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, постанова КМ України № 747 від 19.09.1993р.) встановлено, що для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зараховується час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, згідно з переліками посад і на умовах, затверджених відповідно МВС України.

Поняття начальницького складу в ОВС визначено у Розділі І Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затв. постановою КМ України № 114 від 29.07.1991р., де спеціальне звання «старший лейтенант міліції» відноситься до середнього начальницького складу.

Наказ МВС України № 287 від 17.03.2015р., на який посилається суд першої інстанції, був виданий лише через дев'ять років після поновлення позивача в ОВС та стосується лише Апарату МВС України, а не низової ланки працівників міліції.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача: 06.11.2015р. наказом УМВС України в Рівненській обл. № 350 о/с звільнено з ОВС; 07.11.2015р. наказом ГУ НП в Рівненській обл. № 4о/с прийнято на службу до Національної поліції.

Відповідно на день звільнення позивача на пенсію з поліції (03.03.2016р.) відповідний перелік був відсутній і для працівників поліції (наказ МВС України № 112 від 18.02.2016р. «Про затвердження Переліку посад поліцейських середнього та вищого складу, на яких, у разі переходу на службу до апарату Національної поліції України, до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах» набрав законної сили лише 17.03.2016р. після державної реєстрації у Міністерстві юстиції України, тобто, вже після звільнення позивача).

Таким чином, посилання суду першої інстанції та відповідача у справі на наказ МВС України № 287 від 17.03.2015р. є безпідставним і такими, що порушує механізм реалізації прав та свобод позивача.

Відповідачем ГУ НП в Рівненській обл. і третьою особою ГУ ПФ в Рівненській обл. скеровані до апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу, в якому останні вважають її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошують на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.128-130, 134-136).

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представників відповідача і третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно наказу ГУ НП України в Рівненській обл. № 31 о/с від 03.03.2016р. позивач ОСОБА_1 звільнений зі служби в Національній поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Вислуга років позивача на день звільнення становила в календарному обчисленні 20 років 00 місяців 01 день, загальний трудовий стаж склав 28 років 10 місяців 13 днів (а.с.57).

Починаючи з 04.03.2016р., позивачу призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» в розмірі 53 відсотків сум грошового забезпечення (а.с.17).

Окрім цього, із змісту записів трудової книжки позивача (серія НОМЕР_1) наказом Управління МВС України в Рівненській обл. № 82 від 21.06.1999р. ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням.

Відповідно до наказу Рівненського обласного управління юстиції № 53-к від 05.07.1999р. позивача призначено на посаду начальника відділу з правової роботи та присвоєно відповідний ранг державного службовця.

29.06.2000р. ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника по правовій роботі обласного управління юстиції згідно з наказом № 77-к від 29.06.2000р.

05.05.2004р. позивача звільнено з роботи за власним бажанням на підставі наказу № 32-к від 05.05.2004р.

Звідси, загальний стаж державної служби позивача з 05.07.1999р. по 05.05.2004р. склав 04 роки 10 місяців 00 днів.

Починаючи з 25.01.2006р., ОСОБА_1 повторно прийнято на службу в органи внутрішніх справ, із присвоєнням звання старшого лейтенанта міліції та призначенням на посаду дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Рівненського MB, що підтверджується витягом з наказу № 14 о/с від 30.01.2006р. (а.с.77).

Після звільнення зі служби ОСОБА_1 звернувся до ГУ НП України в Рівненській обл. із заявою, в якій просив зарахувати до календарної вислуги років, необхідної для призначення пенсії, стаж роботи у період з 05.07.1999р. по 05.05.2004р. на посаді державного службовця Рівненського обласного управління юстиції, шляхом видання наказу про оголошення вислуги років станом на 03.03.2016р., та направлення такого наказу із новим розрахунком вислуги років для призначення пенсії до ГУ ПФ України в Рівненській обл.

Згідно відповіді ГУ НП України в Рівненській обл. № 2905/116/01/12-2018 від 07.05.2018р. позивачу відмовлено у задоволенні його заяви, оскільки наказами МВС України № 287 від 17.03.2015р. та № 112 від 18.02.2016р., якими затверджено перелік посад апарату МВС України і апарату Національної поліції України, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах, передбачені лише посади апарату МВС України і апарату Національної поліції України, а посади в територіальних органах у зазначених переліках є відсутніми (а.с.9-10).

Таким чином, відмова ГУ НП України в Рівненській обл. ґрунтувалася на відсутності у зазначених переліках посади дільничного інспектора міліції, на яку було призначено позивача 25.01.2006р., через що правові підстави для зарахування вказаного періоду державної служби до вислуги років для призначення пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ», є відсутніми.

Отже, предметом розглядуваного спору є питання включення до календарної вислуги позивача, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, періоду державної служби (4 роки 10 місяців 00 днів).

Вказані правовідносини регулюються Законами України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» та № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», іншими підзаконними актами.

Зокрема, приписами ч.1 ст.102 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, шо пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Календарна вислуга років обраховується відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови КМ України № 393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Статтею 1-2 вказаного Закону встановлений перелік осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону.

Так, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п'ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби):

а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом;

б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;

в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України;

г) особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України;

д) громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають;

е) особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону;

є) особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках;

ж) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково- дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п'яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Пунктом 1 постанови КМ України № 393 від 17.07.1992р. «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» ст.1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються:

військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту;

служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; служба як військових будівельників у військово-будівельних загонах (частинах); час перебування на практичній льотній підготовці призваних на військову службу осіб, які навчалися на офіцерів запасу льотного складу у навчальних організаціях Товариства сприяння обороні України;

час роботи в Радах народних депутатів та їх органах, центральних і місцевих органах державної виконавчої влади із залишенням на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ;

час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих;

час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки;

дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ;

військова служба у Збройних Силах, органах безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об'єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці проходили службу, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними угодами;

служба в органах внутрішніх справ держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, за яку вислуга років обчислюється у порядку, встановленому відповідними міжнародними угодами;

час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки за направленням Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Республіки Крим, Представника Президента України в області, містах Києві та Севастополі згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ і Центральним управлінням Служби безпеки;

час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що замішуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Міністерством юстиції;

час роботи в органах державної влади у разі направлення (переведення) для подальшого проходження військової або державної служби до розвідувальних органів на посади, які передбачають використання знань і досвіду, набутих під час роботи в органах державної влади; служба в Національній поліції;

служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення;

служба в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації на посадах рядового і начальницького складу.

До вислуги років осіб, зазначених у пункті «ж» ст.1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», додатково зараховується час безперервної роботи (з дня призначення після звільнення із служби в органах внутрішніх справ (міліції) на посадах у Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їх територіальних органах, закладах та установах), що заміщуються державними службовцями, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Отже, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, до вислуги років зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу згідно з переліками посад і на умовах, затверджуваних МВС України.

Тобто, таке зарахуванням проводиться не усім особам, які перейшли на службу в органи внутрішніх справ на посади начальницького складу, а лише тим, які перейшли на службу на чітко визначені центральним органом влади посади за відповідним переліком.

Зокрема, наказом МВС України № 287 від 17.03.2017р. «Про затвердження Переліку посад апарату Міністерства внутрішніх справ України, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах» відповідно до п.«и» ч.1 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було затверджено Перелік посад апарату МВС України, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах.

До таких посад належать: перший заступник Міністра, заступник Міністра - керівник апарату, заступник Міністра, заступник Міністра - начальник Головного слідчого управління, заступник Міністра з питань європейської інтеграції, начальники департаменту, головного управління, управління та їх заступники.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач 25.01.2006р. був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ на посаду дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Рівненського MB.

Вказана посада відноситься до посад середнього начальницького складу органів внутрішніх справ та не передбачена вищеперерахованими актами, а тому правові підстави для зарахування до календарної вислуги років стажу роботи на посаді державного службовця, є відсутніми.

Також за своєю правовою суттю та призначенням вислуга років поліцейського (працівника органів внутрішніх справ) суттєво відрізняється від стажу роботи державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», що зумовлено умовами праці, характером службових завдань, обсягом вимог тощо.

Окрім цього, на момент повторного прийняття позивача на службу в органи внутрішніх справ дійсно був відсутній нормативний акт, яким би був затверджений перелік посад Міністерства внутрішніх справ України та його територіальних органів, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах.

Такий перелік затверджений лише наказом МВС України № 287 від 17.03.2017р. «Про затвердження Переліку посад апарату Міністерства внутрішніх справ України, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах», діючий на момент призначення пенсії позивачу.

Отже, відсутність вказаного переліку на момент прийняття позивача на службу в органи внутрішніх справ свідчить про те, що спірні відносини щодо зарахування стажу державної служби до календарної вислуги років з участю позивача на той час взагалі не виникли.

Також через наявність наказу МВС України № 287 від 17.03.2017р. «Про затвердження Переліку посад апарату Міністерства внутрішніх справ України, у разі переходу на які до вислуги років для призначення пенсії зараховується час роботи в державних органах» його положення правомірно враховані учасниками справи під час обчислення вислуги років і призначення пенсії позивача, при цьому така ситуація в будь-якому разі не погіршує становище останнього.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем у повній мірі доведено правомірність оскаржувано відмови у зарахуванні позивачу стажу державної служби до календарної вислуги років, а відтак заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими відповідач обґрунтував наявність правових підстав для відмови у зарахуванні позивачу стажу державної служби до календарної вислуги років, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, через що заявлений позов задоволенню не підлягає.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2018р. в адміністративній справі № 817/1470/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
О. І. Довга
Дата складення повного судового рішення: 21.12.2018р.