Справа № 0440/6015/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2018 року Справа № 0440/6015/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю: представника позивача - Тиховліс В.Р., представника відповідача - Дроздюк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті»
до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправним та скасування наказу,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Коммодіті» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Трейд Коммодіті» №8 від 03.01.2018 року.
13.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було залишено позовну заяву без руху через невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали від 13.08.2018 року позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.
28.08.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
13.09.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
14.09.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що за результатом аналізу наданих позивачем документів на письмовий запит відповідача, було встановлено, що документи не відповідають вимогам законодавства, що свідчить про недостовірність даних. Відповідач вважаю оскаржуваний наказ правомірним, та таким, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, підстави для його скасування відсутні.
27.09.2018 року сторони належним чином повідомленні про дату час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим було відкладено розгляд справи.
17.10.2018 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву.
07.11.2018 року у підготовчому судовому засіданні було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, зобов'язано відповідача надати додаткові докази по справі та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні.
15.11.2018 року від відповідача надійшла зава про долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі.
19.11.2018 року сторони належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду у підготовче судове засідання не з'явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим було відкладено розгляд справи.
13.12.2018 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вказано, що у відповідача були відсутні підстави для проведення перевірки, а отже призначення перевірки є необґрунтованим, у зв'язку з чим вказаний наказ підлягає скасуванню.
13.12.2018 року у підготовчому судовому засіданні було закрито підготовче провадження, вирішено перейти до розгляду справи по суті та оголошено перерву.
20.12.2018 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких вказано, що позивачем не спростовано доводи, що контролюючому органу на його запити надані документи, що виключають сумніви останнього у наявності порушень податкового законодавства.
20.12.2018 року представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, при цьому посилаючись на доводи наведені у позовній заяві та письмових поясненнях та зазначив, що запити контролюючого органу не відповідають вимогам законодавства, при цьому позивачем було надано всю необхідну інформацію, у зв'язку з чим позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для винесення наказу про проведення перевірки.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, при цьому посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях та зазначив, що за наслідками аналізу податкової інформації, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового законодавства, у зв'язку з чим контролюючий орган надіслав позивачу запит щодо такої інформації, позивач не надав контролюючому органу вичерпних пояснень та їх документальні підтвердження, у зв'язку з чим було винесено наказ про проведення перевірки.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
На вищевказані запити позивач надавав відповіді разом з поясненнями та первинними документами, оформленими листами №18-04/17-1 від 18.04.2017 року, №11-12/17-1 від 11.12.2017 року, №08/12/17-1 від 08.12.2017 року та №28/12/17-1 від 28.12.2017 року.
Позивач не погоджується із вищевказаним наказом та вважає його таким, що не відповідає вимогам законодавства, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпунктів 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов'язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання; подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.
Відповідно до підпунктів 20.1.2, 20.1.4 пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
За приписами п. 74.3 ст. 74 ПК України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.
Отже, в розумінні вищезазначених норм права законодавець пов'язує факт отримання та опрацювання податкової інформації з можливістю реалізації контролюючими органом єдиної державної податкової та митної політики, у тому числі і шляхом формування відповідних інформаційних запитів до платників податків.
Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 02.03.2018 року по справі № К/9901/4288/17.
Відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 27.12.2010 р. N 1245, запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу.
У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.
Отже, запит податкового органу в обов'язковому порядку повинен містити викладення визначених Податковим кодексом України підстав отримання інформації, зокрема, зазначення фактів порушення платником податків законодавства, а вимоги, які висуваються до змісту запиту є нормативно визначеними і поширювальному тлумаченню не підлягають.
При цьому, підпунктами 78.1.1, 78.1.9 п. 78.1 ст. 78 Кодексу встановлено термін для надання платниками податків пояснень на запит контролюючого органу - 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, та вимоги до його змісту.
- фактичну підставу направлення запитів, до якої відноситься: аналіз податкової інформації, отриманої та опрацьованої відповідно до ст. 72-74 ПК України стосовно порушень контрагентами позивач вимог чинного законодавства, перелік якої чітко зазначено в запиті про надання інформації;
- юридичну підставу направлення запитів: пп.16.15 і 16.1.7 п.16.1 ст.16, п.п.20.1.2 п.20.1 ст.120, пункту 3 абзацу третього п.п.73.3 ст.73, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України;
- опис інформації, що запитується, та перелік документів, що її підтверджують та які слід надати до контролюючого органу.
Контролюючі органи у силу приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з абзацом першим пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Вичерпний перелік обставин, за наявності яких у контролюючого органу виникає право на здійснення документальної позапланової перевірки, закріплено у статті 78 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп. 78.1.1, 78.1.3, 78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
- платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;
- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Відповідно до пункту 78.2 статті 78 ПК України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.
При цьому, контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.
Особливості проведення документальної невиїзної перевірки врегульовані статтею 79 ПК України.
Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.
Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Суд зазначає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Тлумачення приписів ПК України виключають можливість проводити документальну позапланову невиїзну перевірку без надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, що мало місце в межах спірних правовідносин.
З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27.01.2015 у справі №21-425а14.
З матеріалів справи вбачається, що повідомлення та копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було направлено та отримано позивачем, що не заперечувалось сторонами.
Щодо отриманої відповідачем податкової інформації, яка вплинула на прийняття оскаржуваного наказу про проведення перевірки, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що від Царичанського відділення Дніпродзержинської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області відповідачем отримано податкову інформацію (лист від 28.01.2016р. №44/04-06- 22-03), за даними якої не підтверджено первинними документами реальність господарських операцій з контрагентами постачальниками та покупцями.
Відповідачем було встановлено, що TOB «Укрбудрсурси-Дніпро» та ПП «Металресурси» не є імпортерами, за результатами аналізу баз даних Єдиний реєстр податкових накладних не встановлено придбання нафтопродуктів по ланцюгу постачання до виробника/імпортера.
Від Бердянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області відповідачем було отримано податкову інформацію (лист від 10.02.2015р. №248/7/08-22-22-02-14 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Металресурси» по взаємовідносинах з контрагентами за травень - вересень 2014 року», за даними якої не підтверджено первинними документами показники податкової звітності, що свідчить про залучення суб'єкта господарювання до схеми формування штучного податкового кредиту.
За результатами аналізу баз даних Єдиний реєстр податкових накладних за червень 2014 року відповідачем встановлено, що постачальником ТОВ «Вермікуліт Трейд» не зареєстровано податкові накладні на адресу ТОВ «Трейд-Коммодіті». Податкові зобов'язання ТОВ «Вермікуліт Трейд» зменшено за результатами акту перевірки Жовтневої ОДПІ у м. Маріуполя ТУ ДФС у Донецькій області, ланцюг постачання нафтопродуктів не встановлено.
Суд зазначає, що законодавцем чітко визначено обов'язок платника податку надавати податковим органам необхідну інформацію, документи та виконувати їх законні вимоги. У контролюючого органу є право на оцінку пояснень та їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.
Пояснення ТОВ «Трейд Коммодіті», викладені у листах №18-04/17-1 від 18.04.2017 року, №11-12/17-1 від 11.12.2017 року, №08/12/17-1 від 08.12.2017 року та №28/12/17-1 від 28.12.2017 року, містять лише інформацію стосовно придбання та подальшого використання нафтопродуктів, що підтверджено копіями договорів, видатковими накладними та актами звірки розрахунків, однак наданими поясненнями та документами не спростовано обставин, які свідчать про мінімізацію сплати податків та порушення законодавства.
Позивачем не спростовані доводи відповідача, що контролюючому органу на його запити надані документи, що виключають сумніви останнього у наявності порушень податкового законодавства, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржуваний наказ про проведення перевірки відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 21.12.2018 року.

Суддя М.В. Дєєв