Справа № 804/4436/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2018 року Справа № 804/4436/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» до ОСОБА_7 управління ДФС в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
14 червня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» до ОСОБА_7 управління ДФС в Дніпропетровській області (т.1, а.с.1-98), у якому позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- ТОВ «ТОПСІТІ» категорично не погоджується з висновками акта перевірки та прийнятими ДФС у Дніпропетровській області податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки вважає, що контролюючим органом було проігноровано чинне законодавство та незаконно донараховані грошові зобов'язання;
- під час перевірки контролюючим органом підприємства «ТОПСІТІ», останнім були надані перевіряючим усі наявні первинні документи, які згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, були підставою для податкового обліку, зокрема: договори з контрагентами про надання послуг, відповідно до яких Замовник (ТОВ «ТОПСІТІ») доручає, а Виконавець (Контрагент) приймає на себе зобов'язання по контролю за технічними станом конструкцій; наклеювання на площах спеціальних конструкцій ТОВ «ТОПСІТІ» рекламного матеріалу; контроль за технічним станом нестандартних конструкцій; монтаж/демонтаж сюжету на спеціальні нестандартні конструкції; розміщення інформаційних матеріалів та реклами в мережі інтернет; підтримка чистоти території навколо рекламних конструкцій і т.д.; видаткові накладні; рахунки-фактури; податкові накладні; акти здачі-прийняття надання послуг (виконаних робіт) за договорами; звіти про фактичне використання давальницької сировини, отриманої від ТОВ «ТОПСІТІ» для надання послуг (виконання робіт) за договорами про надання послуг, які підтверджували реальне здійснення господарських операцій;
- вказані первинні документи, містять відомості, які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулися між ТОВ «ТОПСІТІ» та його контрагентами, оскільки відповідають вимогам, визначеним Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», складені на паперових носіях та мають всі необхідні реквізити, зміст та обсяг господарських операцій;
- ТОВ «ТОПСІТІ» здійснювало реально фінансово-господарські операції і підтвердженням тому є первинні документи, які підтверджують зміну активів підприємства під час здійснення таких господарських операцій, а за обставин, якби ТОВ «ТОПСІТІ» не надало б документів до перевірки контролюючому органу, то висновки контролюючого органу були б такими ж, як і після надання документів для перевірки;
- по деяким періодам контролюючим органом були раніше проведені документальні позапланові перевірки ТОВ «ТОПСІТІ» і прийняті відповідні рішення, а потім такі періоди діяльності ТОВ «ТОПСІТІ» стали знову перевірятися під час документальної планової перевірки;
- контролюючий орган у протиправний спосіб встановив нереальність вчинення господарських операцій ТОВ «ТОПСІТІ», адже вчинені ним господарські операції з контрагентами не викликають сумніву у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, при тому, що під час перевірки підприємством «ТОПСІТІ» до перевірки були надані всі документи бухгалтерського та податкового обліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання 16 липня 2018 року о 15:30 год.
Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, 10 липня 2018 року від представника відповідача у підготовчому судовому засіданні надійшов відзив на позов (т.15, а.с.51-58), в якому зазначив таке:
- проведеним аналізом даних податкової звітності ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ-ДНІПРО», ТОВ «БК «МАНГУСТІН», ТОВ «МЕСІНГ», ТОВ «ІНТАРЕС-ГРУП», ТОВ «ЕКТО БУД», ТОВ «АЛЬМАН-ГРУП», ТОВ «РІВЕНС», ТОВ «ЛІНЕЙРА ПЛЮС», ТОВ «АЙВОРІ ГРУП», ТОВ «РОНОС-ІНВЕСТ», ТОВ «АТЛАНТ СІТІ ПЛЮС», ТОВ «АРЕНА-БУД», ТОВ «БІЛД АКТИВ», ТОВ «АСТЕРІА КОНСАЛТ», ТОВ «СІГМА-ТЕХНОЛОГІЇ», ТОВ «АНІТА-БУД», ТОВ «ЛАДКОМ ІНВЕСТ», ТОВ «ФІКСЛАНД», ТОВ «БОНПАССАЖ», ТОВ «ФОРТІС-БРУК», ТОВ «КОМПІБУД», ТОВ «ДЕНСА СОЮЗ», ТОВ «АРЧІБАЛЬД», ТОВ «БОНУС ОСОБА_8», ТОВ «ХАЛКБУД», ТОВ «ОУШЕН СІСТЕМС», ТОВ «ІМПЕРІО-БУД», ТОВ «МАЙ ВІЛ», ТОВ «ФАЙЛЕКОМП», ТОВ «БУД СТРОЙ ЛТД», ТОВ «СЕТРОУ», ТОВ «ТРЕЙДІНГ-КЕПІТАЛ СІСТЕМ», ТОВ «РЕВІТАЛ-КОМПАНІ», ТОВ «ПРАКТИК УНІВЕРСАЛ», ТОВ «НЬЮ АЛЬЯНС», ТОВ «УКР-БІЛД-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «МАРКТОРГ», ТОВ «ЛІЛІ-РОУЗ», ТОВ «СПЕЦРЕМПІДРЯД», ТОВ «КОРВАТ», ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС», ТОВ «ЛЮКС ТОРГ», ТОВ «ФІРСТ ОСОБА_9», ТОВ «ЛОПСТИК СЕРВІС ВОСТОК ЛТД» встановлено: відсутність виробничого обладнання, транспортних засобів, відсутність складських та офісних приміщень, основних фондів, що дає змогу ставити під сумнів факт здійснення суб'єктом господарювання, задекларованого основного виду діяльності, що свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині продажу товару.
- крім того, по ланцюгу придбання товарів згідно ЄРПН встановлено обрив надання послуг (постачання товарів);
- тобто, враховуючи вищевикладене асортимент придбаної номенклатури не виповідає реалізованій; відсутнє придбання товарів, які постачались далі по ланцюгу постачання; відсутнє придбання товарів (послуг), необхідних для ведення господарської діяльності: газу, електроенергії, не встановлено придбання послуг по оренді землі, складських приміщень, навантажувально-розвантажувальних робіт, та інше;
- сукупність фактів та обставин, що характеризують діяльність суб'єктів господарювання, задіяних в ланцюгу, свідчить те, що метою їх функціонування є створення виключено документообігу по нереальним господарським операціям для отримання податкової вигоди;
- перевіркою встановлено здійснення ТОВ «ТОПСІТІ» нереальних господарських операцій з рекламними послугами у зв'язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг у попередніх ланках постачання та неможливістю виконати їх самостійно;
- перевіркою не підтверджено реальність здійснення ТОВ «Топсіті» господарських операцій з отримання ТМЦ та послут у зазначених підприємств, а встановлено проведення фінансових потоків з метою штучного формування податкового кредиту та витрат, які не мають реального характеру);
З метою забезпечення права позивача надати відповідь на відзив судом у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 03 серпня 2018 року о 14:00 год.
25 липня 2018 року від представника відповідача надійшли додаткові докази у справі (т.15, а.с.88-93).
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №001859220 від 18.07.2018 року на загальну суму 3 860 370 грн., яке прийняте ОСОБА_7 управлінням ДФС у Дніпропетровській області.
03 серпня 2018 року з метою забезпечення права відповідача на подання заперечень у справі протокольною ухвалою суду продовжено термін підготовчого провадження на тридцять днів та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 07.09.2018 року о 14:00 год.
21 серпня 2018 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення у справі, у якій зазначено, що договори, податкові накладні, акти приймання-передачі ТМЦ, акти здачі-прийняття надання послуг та інші підписані особами, що у кримінальних провадженнях заперечують свою участь у господарській діяльності підприємств та у підписанні будь-якої первинної документації, то даний факт не може бути неврахований судом. Крім цього, представником відповідача було надано додаткові докази до матеріалів справи (т.15, а.с.116-250; т.16, а.с.1-145).
З метою забезпечення права позивача на ознайомлення з наданими відповідачем доказами судом оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 14.09.2018 року о 09:00 год.
14 вересня 2018 року від представника позивача надійшли заперечення проти клопотань відповідача, відповідно до яких позивачем зазначено, що додані до матеріалів справи копії протоколів допиту свідків не можуть бути долучені до матеріалів справи, оскільки: відсутні відомості щодо реєстрації кримінального провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та хто конкретно здійснює досудове розслідування; згідно інформації, яка міститься в копіях протоколів допиту свідків, то такі процесуальні дії проведені співробітниками оперативних підрозділів за власною ініціативою, що не відповідає вимогам закону; відповідно до законодавства слідчими або прокурорами ці допити не проводилися; слідчим або прокурором не приймалося ніяких процесуальних рішень щодо надання (виділення) матеріалів досудового розслідування з матеріалів кримінального провадження, оскільки такі матеріали не можуть бути розголошені без дозволу слідчого або прокурора; велика кількість протоколів допиту свідків не відповідає вимогам ст. 104 КПК України; щодо пояснень ОСОБА_10 та ОСОБА_11, то походження цих пояснень взагалі є незрозумілим, оскільки відсутні будь-які відомості щодо посадових осіб, які відбирали такі пояснення та їх оформлювали, про кримінальне провадження, в рамках якого були такі пояснення отримані, про місце та час надання таких пояснень і т.д.; частина копій протоколів допиту свідків завірені печаткою Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області та підписом особи, яку взагалі неможливо якимсь чином ідентифікувати; інша частина завірена печаткою ГУ Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області представником ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_12; в наданих Відповідачем клопотаннях та матеріалах відсутні будь-які відомості законності отримання представником ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_12 таких копій протоколів допитів із кримінального чи кримінальних проваджень. Крім того, позивач посилався на індивідуальний характер юридичної відповідальності гарантований положеннями статті 61 Конституції України (т.16, а.с.152-155).
14 вересня 2018 у звязку з днем відпочинку головуючого судді Юхно І.В. за раніше відпрацьований вихідний день адміністративна справа №804/4436/18 знята з розгляду та призначена 01.10.2018 року о 13:05 год.
19 вересня 2018 року від представника відповідача надійшли додаткові докази у справі (т.16, а.с.160-186).
01 жовтня 2018 року з метою забезпечення права позивача на ознайомлення з наданими відповідачем доказами судом оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 08.10.2018 року о 15:30 год.
08 жовтня 2018 року у звязку з неявкою учасників справи у підготовче судове засідання судом було оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 16.10.2018 року о 15:30 год.
16 жовтня 2018 року у підготовчому судовому засіданні представником відповідача надано додаткові докази у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та за письмовими згодами учасників справи розпочато судовий розгляд по суті у цей самий день після закінчення підготовчого судового засідання.
16 жовтня 2018 року у судовому засіданні представники сторін підтримали раніше обрані правові позиції, судом було закінчено зясування обставин, перевірку їх доказами та перед судовими дебатами оголошено перерву у судовому засіданні до 18.10.2018 року о 10:00 год.
У судовому засіданні 18 жовтня 2018 року представники сторін підтримали раніше обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 895 749 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 544 911 грн., за 2015 рік у сумі 770 508 грн., за 1 квартал 2016 року на суму 129 941 грн., за 2 квартал 2016 року на суму 207 951 грн., за 3 квартал 2016 року на суму 6 715 грн., за 4 квартал 2016 року на суму 102 442 грн., за 1 квартал 2017 року на суму 44 028 грн., за 2 квартал 2017 року на суму 70 643 грн., за 3 квартал 2017 року на суму 18 610 грн.;
- п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 3 322 262 грн., у тому числі за січень 2014 року на суму 64 800 грн., за квітень 2014 року на суму 39 558 грн., за червень 2014 року на суму 74 666 грн., за жовтень 2014 року на суму 7 860 грн., за листопад 2014 року на суму 316 954 грн., за грудень 2014 року на суму 117 999 грн., за січень 2015 року на суму 47 082 грн., за лютий 2015 року на суму 46 520 грн., за березень 2015 року на суму 136 491 грн., за квітень 2015 року на суму 115 210 грн., за травень 2015 року на суму 11 778 грн., за липень 2015 року на суму 98 630 грн., за серпень 2015 року на суму 58 558 грн., за вересень 2015 року на суму 66 946 грн., за жовтень 2015 року на суму 160 456 грн., за листопад 2015 року на суму 132 036 грн., за грудень 2015 року на суму 314 852 грн., за січень 2016 року на гуму 182 717 грн., за березень 2016 року на суму 48 621 грн., за квітень 2016 року на суму 99 291 грн., за травень 2016 року на суму 135 980 грн., за червень 2016 року на суму 81 993 грн., за липень 2016 року на суму 77 899 грн., за вересень 2016 року на суму 46 610 грн., за жовтень 2016 соку на суму 50 230 грн., за грудень 2016 року на суму 161 945 грн., за січень 2017 року на суму 94 329 грн., за лютий 2017 року на суму 25 460 грн., за березень 2017 року на суму 38 974 грн., за квітень 2017 року на суму 218 181 грн., за травень 2017 року на суму 171 262 грн., за липень 2017 року на суму 43 634 грн., за вересень 2017 року на суму 34 740 грн. га завищено суму від'ємного значення, яку зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість за травень 2015 року у сумі 45 094 грн.
Не погодившись із висновками вищезазначеного акту, 19 лютого 2018 року ТОВ «ТОПСІТІ» подало до ОСОБА_7 управління ДФС у Дніпропетровській області заперечення на акт №б/н (т.2, а.с.27-33).
02 березня 2018 року на підставі акту перевірки ОСОБА_7 управлінням ДФС у Дніпропетровській області винесені податкові повідомлення-рішення:
- № НОМЕР_1, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на додану вартість на загальну суму 3 919 222,50 грн., з яких за податковими зобовязаннями 3 135 378 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 783 844, 50 грн. (т.1, а.с.99);
- № НОМЕР_2, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» зменшено суму відємного значення ПДВ у розмірі 45 094 грн. та застосовано штрафні санкції (штраф) на суму 5 859,40 грн. (т.1, а.с.100);
- № НОМЕР_3, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на прибуток на загальну суму 2 177 060,50 грн., з яких за податковими зобовязаннями 1 895 750 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 281 310, 5 грн. (т.1, а.с.101).
Не погодившись із наведеними податковими повідомленнями-рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» звернулось до Державної фіскальної служби України із скаргою від 23.03.2018 року №б/н (т.2, а.с.39-48).
Рішенням Державної фіскальної служби України від 22.05.2018 року №17583/6/99-99-11-01-01-25 податкове повідомлення-рішення від 02.03.2018 року № в частині донарахування у сумі 47 082 грн. та застосування штрафних санкцій у сумі 11 770,50 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 02.03.2018 №, № залишене без змін, а скаргу частково задоволена (т.2, а.с.51-56).

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями товариство з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» звернулось до суду з адміністративним позовом.

Крім цього, 18 липня 2018 року ОСОБА_7 управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі акта №3505/04-36-14-01/33422385 від 22.12.2017 року та рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 22.05.2018 року №17583/6/99-99-11-01-01-25 прийняте податкове повідомлення-рішення від 18.07.2018 року за №, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» збільшено суму грошового зобовязання за платежем з податку на додану вартість на загальну суму 3 860 370 грн., з яких за податковими зобовязаннями 3 088 296 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 772 074 грн. (т.15, а.с.91).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) субєктів владних повноважень, суд зобовязаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції на час здійснення господарських відносин між позивачем та контрагентами) податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення відємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, обєкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає обєкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачає, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у звязку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:

ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної;

для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;

для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

З вищенаведених правових норм вбачається, що для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (тут і далі в редакції на час здійснення господарських відносин між позивачем та контрагентами) первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за номером 168/704, господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, висновки щодо порушення ТОВ «ТОПСІТІ» приписів податкового законодавства зроблено з огляду на нереальність господарських операцій з ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ-ДНІПРО», ТОВ «БК «МАНГУСТІН», ТОВ «МЕСІНГ», ТОВ «ІНТАРЕС-ГРУП», ТОВ «ЕКТО БУД», ТОВ «АЛЬМАН-ГРУП», ТОВ «РІВЕНС», ТОВ «ЛІНЕЙРА ПЛЮС», ТОВ «АЙВОРІ ГРУП», ТОВ «РОНОС-ІНВЕСТ», ТОВ «АТЛАНТ СІТІ ПЛЮС», ТОВ «АРЕНА-БУД», ТОВ «БІЛД АКТИВ», ТОВ «АСТЕРІА КОНСАЛТ», ТОВ «СІГМА-ТЕХНОЛОГІЇ», ТОВ «АНІТА-БУД», ТОВ «ЛАДКОМ ІНВЕСТ», ТОВ «ФІКСЛАНД», ТОВ «БОНПАССАЖ», ТОВ «ФОРТІС-БРУК», ТОВ «КОМПІБУД», ТОВ «ДЕНСА СОЮЗ», ТОВ «АРЧІБАЛЬД», ТОВ «БОНУС ОСОБА_8», ТОВ «ХАЛКБУД», ТОВ «ОУШЕН СІСТЕМС», ТОВ «ІМПЕРІО-БУД», ТОВ «МАЙ ВІЛ», ТОВ «ФАЙЛЕКОМП», ТОВ «БУД СТРОЙ ЛТД», ТОВ «СЕТРОУ», ТОВ «ТРЕЙДІНГ-КЕПІТАЛ СІСТЕМ», ТОВ «РЕВІТАЛ-КОМПАНІ», ТОВ «ПРАКТИК УНІВЕРСАЛ», ТОВ «НЬЮ АЛЬЯНС», ТОВ «УКР-БІЛД-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «МАРКТОРГ», ТОВ «ЛІЛІ-РОУЗ», ТОВ «СПЕЦРЕМПІДРЯД», ТОВ «КОРВАТ», ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС», ТОВ «ЛЮКС ТОРГ», ТОВ «ФІРСТ ОСОБА_9», ТОВ «ЛОПСТИК СЕРВІС ВОСТОК ЛТД» у зв'язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг у попередніх ланках постачання та неможливістю виконати їх самостійно.

Посадовими особами контролюючого органу в акті перевірки зазначено, що згідно з аналізом баз даних ДФС та податкової звітності по контрагентам встановлено:

- відсутність виробничого обладнання, транспортних засобів, відсутність складських та офісних приміщень, основних фондів, що свідчить про відсутність у підприємства необхідних умов для здійснення господарської діяльності в частині продажу товару;

- недостатню кількість трудових ресурсів та віддаленість місцезнаходження контрагентів-постачальників. Одночасно ці контрагенти поставляли інші товари (роботи, послуги) в територіально-віддалених один від одного регіонах України;

- невідповідність придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг) вищезазначеними постачальниками.

Водночас, судом встановлено, що між позивачем (Замовник) та ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ-ДНІПРО» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг №11-03 від 01.03.2013 року з додатковими угодами від 01.03.2013 року №1 та №2 до Договору.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії акту здачі-прийняття робіт, звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МАНГУСТІН» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг №26/14/10 від 26.03.2014 року. Крім цього, 26.03.2014 року ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «МАНГУСТІН» (Постачальник) був укладений договір поставки №26/14/5.

На підтвердження виконання умов договорів позивачем до матеріалів справи було надано копії актів про надання послуг (виконання робіт) з розміщення зовнішньої реклами (проведення рекламної компанії), видаткової накладної, рахунку-фактури.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ІНТАРЕС-ГРУП» () (Виконавець) були укладені договори на надання послуг №212 від 28.11.2014 року, №222-14-У від 29.12.2014 року, №15-10-Р від 15.10.2014 року, №301/15-У від 27.02.2015 року. Крім цього, 29.12.2014 року ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «ІНТАРЕС-ГРУП» (Постачальник) був укладений договір поставки №213-14-П.

На підтвердження виконання умов договорів позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків та додаткових угод до Договорів, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, звітів про роботу промоутерів, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, видаткової накладної, рахунку-фактури, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ЕКТО-БУД» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 30.10.2014 року №720-14-У.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «МЕСІНГ» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 29.10.2014 року №207.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договорів, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «АЛЬМАН-ГРУП» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 28.11.2014 року №721-14-У.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «РІВЕНС» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 27.11.2015 року №300-15-У. Крім цього, 02.05.2015 року ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «РІВЕНС» (Постачальник) був укладений договір поставки №15-15-П.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, видаткових накладних, рахунків-фактур, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ЛІНЕЙРА ПЛЮС» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 27.02.2015 року №302-15-У. Крім цього, 29.03.2015 року ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «ЛІНЕЙРА ПЛЮС» (Постачальник) був укладений договір поставки №25-15-П.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, видаткових накладних, рахунків-фактур, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «АЙВОРІ-ГРУП» () (Виконавець) був укладений договір про створення інтернет-сайту від 27.03.2015 року №327-15-У, договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 27.03.2015 року №324-15-У, договори про надання послуг (виконання робіт) від 27.03.2015 року №323-15-У, №322-15-У.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договорів, актів виконаних робіт та надання послуг, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

30.04.2015 року ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «РОНОС-ІНВЕСТ» () (Постачальник) був укладений договір поставки №30-15-П.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії видаткової накладної та рахунку-фактури.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «АТЛАНТ СІТІ ПЛЮС» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 30.05.2015 року №726, договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 01.07.2015 року №01/07.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

09.05.2015 року ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «АРЕНА-БУД» () (Постачальник) був укладений договір поставки №740.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії видаткових накладних та рахунків-фактур.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «БІЛД АКТИВ» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 31.07.2015 року №770.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «АСТЕРІА КОНСАЛТ» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 31.07.2015 року №730.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «СІГМА-ТЕНОЛОГІЇ» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 02.09.2015 року №800.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

28.08.2015 року між ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «АНІТА-БУД» () (Постачальник) був укладений договір поставки №750.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії видаткових накладних та рахунків-фактур.

Крім того, 31.08.2018 року між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «АНІТА-БУД» (Виконавець) був укладений договори про надання послуг (виконання робіт) №778 та №774.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

16.10.2015 року між ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «ЛАДКОМ ІНВЕСТ» () (Постачальник) був укладений договір поставки №865.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії видаткової накладної та рахунку-фактури.

28.08.2015 року між ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «ФІКСЛАНД» () (Постачальник) був укладений договір поставки №750.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії видаткової накладної та рахунку-фактури.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «БОНПАССАЖ» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 30.09.2015 року №860 з доповненнями до Договору.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, видаткової накладної та рахунку-фактури.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «КОМПІБУД» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 27.11.2015 року №27/12.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ДЕНСА СОЮЗ» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 30.11.2015 року №28/12.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «АРЧІБАЛЬД» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 30.11.2015 року №29/11.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «БОНУС ОСОБА_13» () (Виконавець) був укладений договір поставки від 30.11.2015 року №910.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії видаткової накладної та рахунку-фактури.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ХАЛКБУД» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 30.12.2015 року №67/01.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ОУШЕН СИСТЕМС» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 30.12.2015 року №66/12.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ІМПЕРІО-БУД» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 29.02.2016 року №28.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «МАЙ ВІЛ» () (Постачальник) був укладений договір на поставки від 31.03.2016 року №28/16.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії видаткової накладної та рахунку-фактури.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ФАЙЛЕКОМП» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 31.03.2016 року №31/03/2, договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 31.03.2016 року №31/03/3.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «БУД СТРОЙ ЛТД» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 28.04.2016 року №200.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «СЕТРОУ» (3) (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 29.04.2016 року №165 з додатковою угодою №1.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ТРЕЙДІНГ-КЕПІТАЛ СІСТЕМ» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 31.05.2016 року №101. Крім цього, 30.06.2016 року між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ТРЕЙДІНГ-КЕПІТАЛ СІСТЕМ» (Виконавець) був укладений договір поставки №170.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, видаткової накладної та рахунку-фактури.

З акту перевірки вбачається, Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «РЕВІТАЛ-КОМПАНІ» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 31.05.2016 року №70. На виконання умов вказаного договору ТОВ «ТОПСІТІ» отримало від ТОВ «РЕВІАЛ-КОМПАНІ» послуг на загальну суму 124 200,5 грн., а т.ч. ПДВ 20 700,09 грн. До перевірки позивачем було надано акти виконання робіт та податкові накладні.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ПРАКТИК УНІВЕРСАЛ» () (Виконавець) був укладений договір поставки від 26.05.2016 року №65.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії видаткової накладної та рахунку-фактури.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «НЬЮ АЛЬЯНС» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 30.06.2016 року №108.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «УКР-БІЛД-ТРЕЙДІНГ» () (Виконавець) були укладені договори на надання послуг (виконання робіт) від 30.06.2016 року №107 та №106 з додатковими угодами.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «МАРКТОРГ» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 01.10.2016 року №130.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ЛІЛІ-РОУЗ» () (Виконавець) були укладені договори про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 30.11.2016 року №300 та №301.

На підтвердження виконання умов договорів позивачем до матеріалів справи було надано копії додаткових угод та додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «СПЕЦРЕМПІДРЯД» () (Виконавець) були укладені договори про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 30.12.2016 року №321 та №320.

На підтвердження виконання умов договорів позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договорів, актів про надання послуг, звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, рахунків-фактур, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «КОРВАТ» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 31.01.2017 року №12.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «АСТІОН-БУД» () (Виконавець) були укладені договори про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 28.02.2017 року №300 та №101-П.

На підтвердження виконання умов договорів позивачем до матеріалів справи було надано копії додаткових угод та додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ЛЮКС ТОРГ» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 28.04.2017 року №117-П.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ФІРСТ ОСОБА_9» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 30.05.2017 року №131.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ЛОГІСТИК СЕРВІС ВОСТОК ЛТД» () (Виконавець) був укладений договір на надання послуг (виконання робіт) від 30.06.2017 року №152-У.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додаткової угоди та додатків до Договору, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини.

Крім цього, на підтвердження факту оплати за вищенаведеними господарськими операціями з контрагентами позивачем було надано виписки з картки рахунку 311, копії виписок по особових рахунках позивача. Позивачем було складено на зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками здійснення наведених господарських операцій з контрагентами, копії яких надано до матеріалів справи.

На підставі дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що усі господарські операції позивача з його контрагентами з постачання позивачеві товарів, виконання робіт, надання послуг підтверджуються належним чином оформленими первинними та іншими документами.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що надані позивачем первинні документи підтверджують формування показників податкової звітності товариством з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» та вказують на реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку підприємства.

Суд зазначає, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи платника податку.

При цьому, суд звертає увагу на те, що жодних реальних доказів того, що позивач дійсно не отримував товарів, робіт/послуг від своїх контрагентів і що, відповідно, господарські операції з ними слід вважати безтоварними (фіктивними), так само як і жодних доказів того, що позивач сам, своїми діями допустив порушення податкового законодавства, відповідач в акті перевірки не наводить.

В акті перевірки відсутні також будь-які посилання на дефекти форми, змісту або походження первинних і розрахункових документів, які, в силу статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Податкового кодексу України, пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року за № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

З огляду на вище досліджені первинні бухгалтерські документи, суд приходить до висновку, що первинні бухгалтерські документи, надані позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з вищенаведеними контрагентами відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а отже висновок податкового органу про юридичну дефектність оформлених документів суперечить вимогам податкового законодавства та фактичним обставинам справи.

Суд вважає неправомірними доводи податкового органу в акті перевірки на відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для здійснення господарської діяльності, зокрема, відсутність виробничого обладнання, транспортних засобів, відсутність складських та офісних приміщень, основних фондів, трудових ресурсів, як на підставі непідтвердження реальності здійснення господарських операцій позивача, оскільки відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди позивачем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

До того ж, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати ними податку до бюджету, а тому якщо останні не виконали своїх зобов'язань щодо сплати податку або мінімізували свої податкові зобов'язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на формування податкового кредиту з ПДВ за наявності факту реального вчинення господарських операцій, як у даній ситуації, та у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, рішення касаційного суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява № 803/02), в якому зокрема зазначено: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Таким чином, як Верховний Суд, так і Європейський суд з прав людини неодноразово звертали увагу на те, що у разі, якщо платник податків є добросовісним платником податків, жодним чином не причетний до можливих зловживань його контрагентів та належним чином виконує свої законодавчо визначені обовязки із здійснення господарських операцій, їх документального оформлення та відображення в податковому та бухгалтерському обліку, то на такого платника податків не можуть бути покладені негативні наслідки невиконання його контрагентами своїх податкових або інших зобовязань.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.04.2018 року у справі №820/475/17, від 26.06.2018 року у справі №805/5048/15-а, від 14.08.2018 року у справі №820/8206/15.

Суд також відхиляє посилання контролюючого органу на аналіз інформації баз даних ДФС, яким встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів (робіт, послуг) вищезазначеними контрагентами-постачальниками, оскільки товар реалізований позивачу підприємствами не придбавався, з огляду на те, що правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об'єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача його безпосередніми контрагентами.

Наведена правова позиція узгоджується з викладеною у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 року у справі №2а/0470/4526/12.

Щодо посилань податкового органу на наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів позивача (зокрема, посилання на протоколи допиту свідків), суд звертає увагу на те, що доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно зазначених контрагентів позивача, які б набрали законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом до суду не надано, а, отже, сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача.

Суд вважає неприйнятними доводи відповідача про те, що сам факт того, що деякі контрагенти позивача фігурують в досудових розслідуваннях, порушених за ознаками кримінального правопорушення є доказом протиправного формування податкового кредиту, з огляду на необґрунтованість належності цього конкретного доказу для підтвердження заперечень в розумінні частини третьої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №809/1139/17 (адміністративне провадження №К/9901/40809/18), в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №808/2360/17 (адміністративне провадження №К/9901/47560/18).

За положеннями частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини пятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім цього, враховуючи те, що рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику Європейського суду з прав людини, як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що зазначені господарські операції здійснено позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності, спричинили реальну зміну його майнового стану, а також наявні в матеріалах справи документи бухгалтерського та податкового обліку є достатніми, належними та допустимими доказами для підтвердження реальності здійснення господарських операції з ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ-ДНІПРО», ТОВ «БК «МАНГУСТІН», ТОВ «МЕСІНГ», ТОВ «ІНТАРЕС-ГРУП», ТОВ «ЕКТО БУД», ТОВ «АЛЬМАН-ГРУП», ТОВ «РІВЕНС», ТОВ «ЛІНЕЙРА ПЛЮС», ТОВ «АЙВОРІ ГРУП», ТОВ «РОНОС-ІНВЕСТ», ТОВ «АТЛАНТ СІТІ ПЛЮС», ТОВ «АРЕНА-БУД», ТОВ «БІЛД АКТИВ», ТОВ «АСТЕРІА КОНСАЛТ», ТОВ «СІГМА-ТЕХНОЛОГІЇ», ТОВ «АНІТА-БУД», ТОВ «ЛАДКОМ ІНВЕСТ», ТОВ «ФІКСЛАНД», ТОВ «БОНПАССАЖ», ТОВ «КОМПІБУД», ТОВ «ДЕНСА СОЮЗ», ТОВ «АРЧІБАЛЬД», ТОВ «БОНУС ОСОБА_8», ТОВ «ХАЛКБУД», ТОВ «ОУШЕН СІСТЕМС», ТОВ «ІМПЕРІО-БУД», ТОВ «МАЙ ВІЛ», ТОВ «ФАЙЛЕКОМП», ТОВ «БУД СТРОЙ ЛТД», ТОВ «СЕТРОУ», ТОВ «ТРЕЙДІНГ-КЕПІТАЛ СІСТЕМ», ТОВ «РЕВІТАЛ-КОМПАНІ», ТОВ «ПРАКТИК УНІВЕРСАЛ», ТОВ «НЬЮ АЛЬЯНС», ТОВ «УКР-БІЛД-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «МАРКТОРГ», ТОВ «ЛІЛІ-РОУЗ», ТОВ «СПЕЦРЕМПІДРЯД», ТОВ «КОРВАТ», ТОВ «АСТІОН БУД», ТОВ «ЛЮКС ТОРГ», ТОВ «ФІРСТ ОСОБА_9», ТОВ «ЛОПСТИК СЕРВІС ВОСТОК ЛТД», суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в частині донарахування позивачеві податкових зобовязань та штрафних (фінансових) санкцій по господарським операціям із зазначеними контрагентами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «ФОРТІС-БРУК» () (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 30.10.2015 року №30/10 з доповненнями до нього.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатків до Договору, актів про надання послуг, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів.

Проте, в акті перевірки контролюючий орган в обґрунтування висновків про здійснення ТОВ «ТОПСІТІ» нереальних господарських операцій з ТОВ «ФОРТІС БРУК» також посилався на вирок Поділського районного суду м. Києва від 06.03.2017 року у справі №758/3099/17 (провадження №1-кп/758/358/17) відносно ОСОБА_14

Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що вироком Поділського районного суду м. Києва від 06.03.2017 року у справі №758/3099/17 (http://reestr.court.gov.ua/Review/65242857): затверджено угоду від 24 лютого 2017 року про визнання винуватості між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_14; ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винуватим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України; призначено узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 205-1 КК України, у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 2 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_14 від призначеного основного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вищезазначений вирок набрав законної сили 06.04.2017 року.

Суд звертає увагу, що у вказаному вироці судом було встановлено, що «у вересні 2015 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена) на території м. Дніпропетровськ (нова назва м. Дніпро) ОСОБА_14 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім'я ОСОБА_16, пропозицію на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичних осіб, в якості засновника (директора), завідомо неправдивих відомостей за грошову винагороду та погодилася на таку пропозицію. Усвідомлюючи противоправний характер дій, запропонованих йому невстановленою слідством особою, яка представлялась як ОСОБА_16, ОСОБА_14, вступивши, таким чином, у попередню змову із вказаною невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім'я ОСОБА_16, з корисливих спонукань, погодився на таку пропозицію», «Після цього, 27 жовтня 2015 року ОСОБА_14, перебуваючи біля будівлі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району реєстраційної служби ОСОБА_7 територіального управління юстиції у місті Києві, а саме за адресою: 04071, м.Київ, вул.Костянтинівська/Хорива, 9/6, заздалегідь не маючи наміру придбавати, створювати (реєструвати) підприємство та в подальшому здійснювати господарську діяльність ТОВ «Фортіс Брук» (), діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім'я ОСОБА_16, вніс в документи завідомо неправдиві відомості, щодо придбання (перереєстрації) ТОВ «Фортіс Брук» (), а саме в договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Фортіс Брук» ()».

Поряд із цим, між ТОВ «ТОПСІТІ» (Покупець) та ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» () (Постачальник) були укладені договори на поставки від 28.02.2017 року №15-П, від 31.03.2017 року №111-П. Крім цього, між ТОВ «ТОПСІТІ» (Замовник) та ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» (Виконавець) був укладений договір про надання послуг з організації інформаційної рекламної кампанії в мережі Іnternet від 31.03.2017 року №110-П

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи було надано копії додатку та додаткової угоди до Договору, актів про надання послуг, рахунку-фактури, довідок про фактичне розміщення інформаційних матеріалів, графіків розміщення інформаційних матеріалів, актів здачі-прийняття надання послуг (виконання робіт), звітів про фактичне використання давальницької сировини, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей.

При цьому, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетрвоська від 24.05.2018 року у справі №201/4522/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74222024): ОСОБА_17 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8 500 гривень; на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 8 500 гривень.

Згідно з інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень вказаний вирок набрав законної сили 25.06.2018 року.

Відповідно до зазначеного вироку: «На початку січня 2017 року, більш точний час не встановлено, ОСОБА_17 знаходячись в м. Дніпро, від невстановленої під час досудового розслідування особи, щодо якої здійснюється досудове розслідування (далі невстановлена особа) отримала пропозицію за грошову винагороду створити Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплект Стандарт Сервіс» (). Під час розмови невстановлена особа повідомила, що ОСОБА_17 необхідно підписати ряд документів для реєстрації на імя останньої субєкта підприємницької діяльності ТОВ «Комплект стандарт Сервіс» (), надавши таким чином невстановленим досудовим розслідуванням особам можливість використати реєстраційні документи, печатки та права розпоряджатися банківськими рахунками вказаного підприємства з метою прикриття незаконної діяльності. Розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи про відсутність навиків і досвіду для виконання таких обовязків, повязаних із зайняттям підприємницькою діяльністю. ОСОБА_17 діючи умисно, з корисливих мотивів. не маючи наміру здійснювати господарську діяльність від імені вказаного товариства, погодилась на таку пропозицію».

Таким чином, відповідно до висновків, викладених у вищезазначених вироках, підтверджено фіктивність підприємств ТОВ «ФОРТІС БРУК» та «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС», з яким підприємство позивача мало договірні відносини.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.

Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Частиною четвертою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, така обставина як наявність вироків у кримінальних провадженнях, зареєстрованого за фактом злочину стосовно фіктивності підприємництва контрагентів не може бути не врахована судом, оскільки статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 01.12.2015 року у справі №826/15034/14 та підтримана Верховним Судом у постановах від 16.01.2018 року у справі №2а-7075/12/2670 та від 28.08.2018 року у справі №810/3952/16.

До того ж, суд зазначає, що системний та буквальний аналіз норм законодавства свідчить про те, що обвинувачення особи, що підписує первинні документи від імені підприємства контрагента, у вчиненні злочинів, пов'язаних з фіктивністю підприємства, навіть за умови застосування до такої особи амністії (звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав) виключає належність таких документів встановленим вимогам законодавства та унеможливлює прийняття їх до податкового обліку.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 року у справі №2а-1870/5800/12.

З наданих позивачем до матеріалів справи копій первинних документів вбачається, що від імені ТОВ «ФОРТІС БРУК» вони підписані ОСОБА_14, а від імені ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» ОСОБА_17 відповідно, тобто особи, що підписали первинні документи від імені підприємства контрагента, визнані винними у вчиненні злочинів, повязаних з фіктивністю підприємства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що первинні документи складені позивачем та контрагентами ТОВ «ФОРТІС БРУК» та ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» не можуть вважатися судом належно оформленими та підписаними повноважними особами первинними документами, якими можуть бути посвідчені факти придбання товарів, робіт чи послуг, а отже, позивачем по справі було неправомірно завищено суми податкового кредиту та неправомірно включено витрати по господарських операціях з вказаними контрагентами.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення в частині донарахування податкових зобовязань по контрагентам ТОВ «ФОРТІС БРУК» та ТОВ «КОМПЛЕКТ СТАНДАРТ СЕРВІС» є правомірними, прийнятими відповідно до норм чинного законодавства, у звязку з чим не підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №5 від 02.03.2018 року на загальну суму 50 953,40 грн., суд зазначає, що акт перевірки не містить жодних обґрунтувань щодо завищення позивачем суми відємного значення, яку зараховано у зменшення суми податкового боргу з податку до додану вартість за травень 2015 року у сумі 45 094 грн. При цьому, відповідачем у ході судового розгляду також не було надано до суду доказів правомірності прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення.

Отже, відповідачем, як субєктом владних повноважень, під час судового розгляду жодним чином не доведено правомірність оскаржуваного рішення, у звязку з чим суд приходить до висновку про необхідність його скасування.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обовязку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 18.07.2018 року № та від 02.03.2018 року № в частині є протиправними та підлягають частковому скасуванню, а податкове повідомлення-рішення від 02.03.2018 року №2 є повністю протиправним та підлягає скасуванню в цілому.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір у загальному розмірі 82 361,70 грн., сплачений товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Дніпро-Контракт» при поданні адміністративного позову до суду відповідно до платіжних доручень від 14.06.2018 року №475 у сумі 91532,14 грн. та від 10.10.2018 року №974 у сумі 791,32 грн., підлягає стягненню з ОСОБА_7 управління ДФС України у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» (місцезнаходження: 49054, м. Дніпро, вул. Сергія Подолинського, буд.31-Г, офіс 101; ) до ОСОБА_7 управління ДФС України у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_7 управління ДФС у Дніпропетровській області від 18.07.2018 року № в частині визначення товариству з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» суми податкового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 3 379 437,50 грн., в тому числі за основним платежем 2 703 550,00 грн. та за штрафними санкціями 675 887,50 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_7 управління ДФС у Дніпропетровській області від 02.03.2018 року №2, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» зменшено суму відємного значення з податку на додану вартість у розмірі 45 094,00 грн. та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 5 859,40 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_7 управління ДФС у Дніпропетровській області від 02.03.2018 року № в частині визначення товариству з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» суми податкового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 2 011 735,50 грн., в тому числі за основним платежем 1 763 490,00 грн. та за штрафними санкціями 248 245,50 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_7 управління ДФС у Дніпропетровській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПСІТІ» судові витрати у розмірі 82 361,70 грн. (вісімдесят дві тисячі триста шістдесят одна гривня сімдесят копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст згідно з вимогами частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складений 29 жовтня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1