Справа № 1540/4496/18
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/4496/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Салюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронова Олега Борисовича до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № від 08.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16.10.2014 № 660 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.10.2014 № 113, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фінростбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Фінростбанк» з 16.01.2014 по 16.10.2015, який рішенням дирекції Фонду від 12.10.2015 продовжено до 16.10.2017, а рішенням від 12.10.2017 - до 16.10.2018. 30 серпня 2018 року АТ «Фінростбанк» отримав поштою від ГУ ДФС в Одеській області рішення № від 08.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано штраф у розмірі 20% в сумі 21100,31 грн. за період з 21.07.2016 по 21.07.2017 та нараховано пеню у розмірі 4556,47 грн. (0,1% суми недоїмки). В першу чергу позивач зазначає, що рішення в порушення ст.14 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» надіслано зі спливом відведеного для цього триденного строку. Також органом доходів і зборів не дотримано вимоги ч.14 ст.25 Закону, так як не погоджено рішення з Пенсійним фондом. Крім того, від ГУ ДФС в Одеській області не надходило вимоги в періоді з 21.07.2016 по 21.07.2017, як це передбачено наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449. Поряд із тим, АТ «Фінростбанк» перебуває в процесі ліквідації, про що відповідачу достеменно відомо. При цьому статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що вимоги за зобов'язаннями банку зі сплати податків і зборів, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Ухвалою судді від 06.09.2018 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 01.10.2018 року о 11:00 год.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Завальнюка І.В. у відрядженні, судове засідання, призначене на 01.10.2018, відкладено 25.10.2018 о 10:30 год.

02.10.2018 до суду засобами електронного зв'язку із ГУ ДФС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та / або не сплачена у строки, встановлені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. У випадку ліквідації юридичної особи - платника єдиного внеску відповідальним за погашення недоїмки згідно ч.8 ст.25 Закону № 2464 є ліквідаційна комісія юридичної особи.

Ухвалою суду від 25.10.2018 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено наступне підготовче засідання на 15.11.2018 о 10:00 год.

Ухвалою суду від 15.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 27.11.2018 о 11:00 год.

У зв'язку із перебуванням головуючого судді Завальнюка І.В. в іншому судовому засіданні, судове засідання, призначене на 27.11.2018, перенесено на 04.12.2018 о 12:00 год.

Судове засідання, призначене на 04.12.2018, відкладено на 17.12.2018 о 10:30 год.

14.12.2018 від позивача до суду надійшло клопотання про залучення додаткових доказів із відповідними додатками.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених у позовній заяві підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що рішенням заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області Попова В. від 08.08.2018 № на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до ПАТ «Фінростбанк» застосовано штраф у розмірі 21100,31 грн. за період з 21.07.2016 по 21.07.2017 та нараховано пеню в розмірі 4556,47 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене рішення необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

З огляду на матеріали справи, звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів із зборів за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2017 року подані з дотриманням граничного терміну подання, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії квитанцій № 1 та № 2 про доставку електронних документів до ДФС України.

Втім, сплата відповідних внесків ПАТ «Фінростбанк» здійснена з запізненням, а саме: за червень, липень 2016 р. - 13.10.2016, серпень 2016 р. - 24.01.2017, вересень 2016 р. - лютий 2017 р., жовтень 2016 р. - лютий 2017 р., квітень 2017 р. - 27.04.2017, травень, червень 2017 р. - 21.07.2017, липень 2017 р. - 28.07.2017.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частиною 12 цієї ж статті визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Аналогічний порядок визначений Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449.

Однак, за встановлених судом обставин, будь-якої вимоги про сплату недоїмки на адресу позивача ГУ ДФС в Одеській області не надсилалось.

Відповідно до ч.10 цієї статті на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.2 ч.11 цієї статті орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до ч.12 цієї органи доходів і зборів застосовують до банків такі фінансові санкції:

1) за несвоєчасне перерахування або несвоєчасне зарахування на рахунки органів доходів і зборів сум єдиного внеску, фінансових санкцій, зазначених у частині одинадцятій цієї статті, нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка зазначених сум, розрахована за кожний день прострочення їх перерахування (зарахування), та накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не зарахованих (неперерахованих) сум;

2) за порушення вимог, передбачених частиною другою статті 24 цього Закону, накладається штраф у розмірі суми єдиного внеску, яка підлягає сплаті платниками.

Частиною 14 статті 25 Закону встановлено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Однак, за встановлених судом обставин, в порушення вимог ч.14 ст.25 Закону рішення ГУ ДФС в Одеській області № від 08.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску не погоджувалось з Пенсійним фондом, а направлено на адресу банку 18.08.2018, тобто з семиденним запізненням. Зазначені обставини представником податкового органу не заперечувалися.

В той же час, судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16.10.2014 № 660 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 16.10.2014 №113 «Про початок процедури ліквідації АТ «Фінростбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк».

Процедура ліквідації продовжена рішенням виконавчої дирекції Фонду від 12.10.2017 № 4710 до 16.10.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 4776 від 19.10.2017 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Фінростбанк» з 23.10.2017 провідного професіонала з питань регулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Андронова Олега Борисовича, якому делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Фінростбанк», визначенні статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, судом встановлено, що АТ «Фінростбанк» перебуває в процедурі ліквідації та його діяльність підпорядкована нормам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним за таких обставин і його норми мають пріоритет відносно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно з ч.8 ст.5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі ліквідації юридичної особи - платника єдиного внеску або втрати платником з інших причин статусу платника єдиного внеску сума недоїмки сплачується за рахунок коштів та іншого майна платника. У такому разі відповідальними за погашення недоїмки є: ліквідаційна комісія - щодо юридичної особи - платника єдиного внеску, що ліквідується; юридична особа - щодо утворених нею філії, представництва або іншого відокремленого підрозділу - платника єдиного внеску, що ліквідується.

У свою чергу, згідно статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції від 01.01.2016) з дня початку процедури ліквідації банку:

припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку (п.1 ч.2);

банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси (п.2 ч.2);

строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав (п.3 ч.2).

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції від 01.01.2016) під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Крім того, згідно з п.3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Таким чином, спеціальним нормативно-правовим актом визначено особливий, відмінний від запровадженого Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», порядок адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування для банківських установ, що перебувають в процедурі ліквідації, та який виключає виникнення жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Отже оскаржуване рішення № від 08.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийнято без урахування норм спеціального законодавства, що регулює спірні правовідносини, та з порушенням порядку його прийняття, направлення платнику податків тощо.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» ЄСПЛ визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафів має саме управління.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Принцип рівності сторін у процесі є одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63).

За обставин справи, відповідачем не наведено обґрунтованих доводів проти адміністративного позову, які б доводили правомірність оскаржуваного рішення № від 08.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Натомість позивачем з посилання на положення чинного спеціального законодавства обґрунтовано доведено неправомірність оскаржуваного рішення.

На підставі встановлених фактів суд приходить до висновку про те, що при винесенні спірного рішення відповідач діяв у непередбачений Конституцією та законами України спосіб, необґрунтовано та без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, у зв'язку із чим рішення № від 08.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску підлягає скасуванню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронова Олега Борисовича (65104, м. Одеса, проспект Академіка Глушка, 13; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 08.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронова Олега Борисовича судові витрати у розмірі 1762 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві грн.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.12.2018 року.

Суддя І.В. Завальнюк

.