Справа № 826/2841/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2018 року № 826/2841/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І. при секретарі судового засідання Павлючик Д.С. завершивши розгляд у порядку письмового провадження адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища, Комунальне підприємство «Київблагоусторій», Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп» про визнання протиправним дій, визнання протиправним доручення

за участю представників сторін:

від позивач, ОСОБА_1

за участю представника позивача, ОСОБА_3

від відповідача 1: Ходорич О.М. представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища (далі - відповідач-1), Комунального підприємства «Київблагоустрій» (далі - відповідач-2), Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп» (далі -відповідач-3) та просить суд: визнати протиправним та скасувати доручення відповідача-1 № 622/12-16 від 06.12.2016 в частині, що стосується позивача. Визнати протиправним дії відповідача-1, відповідача-2, відповідач-3, які виразились у демонтажі будівлі позивача, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Позов обґрунтовано тим, що демонтаж споруди відбувся з порушенням вимог чинного законодавства у зв'язку з тим, що на адресу позивача не надходило припису про необхідність усунення відповідних порушень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 16.05.2017.

Також п. 7 ухвали про відкриття провадження у справі судом витребувано у відповідача-1 належним чином завірену копію доручення від 16.12.2016 № 622/12-16 та матеріалів, що слугували підставою для прийняття такого доручення.

В судовому засіданні призначене на 16.05.2017 представник позивача з'явився, представники відповідачів не з'явилися, у зв'язку з чим суд відклав розгляд справи для повторно виклику відповідачів та призначив судове засідання на 15.08.2017. Крім того, в судовому засіданні 16.05.2017 позивачем заявлено клопотання про відмову від позову в частині позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп» та закрити провадження в цій частині, суд протокольною ухвалою задовольнив заяву представника позивача.

15.08.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові додаткові пояснення до адміністративного позову.

В судовому засіданні 15.08.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив суд задовольнити позов в повному обсязі, представник відповідача-1, відповідача-2 заперечили проти позову та просили відмовити в задоволенні позову. Під час судового засідання представник позивача заявив клопотання визнати в якості свідка особу ОСОБА_5, представник відповідача-1 заперечив проти клопотання. В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про перерву судового засідання, судом оголошено перерву та призначено судове засідання на 07.11.2017.

07.11.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про виклик в судове засідання в якості свідка ОСОБА_6.

07.11.2017 через відділ діловодства суду від ОСОБА_6 надійшла заява про те, що вона особисто була присутня, під час руйнування представниками відповідача-2 капітальної споруди позивача, за адресою: АДРЕСА_2 та по можливості здійснювала фотофіксацію дій представників відповідача-2 та зазначила, що відповідач-2 нікому документів, на підставі яких виконуються дії по демонтажу вказаної споруди не показували, окрім своїх посвідчень. Під час демонтажу вказаної капітальної споруди було здійснено фотофіксацію одного із представників відповідача-2, які виконували демонтаж, в той час коли представник показував своє посвідчення, це був працівник відповідача-2 ОСОБА_5, посвідчення НОМЕР_2, інспектор 1-ї категорії відділу обстеження № 2 управління обстеження стану благоустрою територій.

07.11.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшли письмові заперечення, відповідно до яких представник відповідача-1 проти позову заперечував. Зокрема, позивачем не було оскаржено припис відповідача-2 від 29.11.2016 № 1618760, який послугував підставою для проведення демонтажу, згідно наданого відповідачем-1 доручення. У зв'язку з невиконанням позивачем вимог припису від 29.11.2016 № 1618760 спірний об'єкт був внесений до доручення відповідача-1 на демонтаж, який був проведений, згідно актів від 09.12.2016 № 16/9-12-1 К -123-2/У від 12.12.2016 № 16/12-12-01 К-124/У. Позивачем не надано до суду доказів, що підтверджують надання спірним приміщенням адресів Головним управлінням містобудування та архітектури відповідно до вимог чинного законодавства. Позивачем не надано до суду доказів (в розумінні статті 135 Земельного кодексу України) володіння земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 де знаходиться спірне приміщення позивача.

В судове засідання призначене на 07.11.2017 з'явився представник позивача, представник відповідача-1, відповідача-2 не з'явилися, судом оголошено перерву до 12.12.2017 для повторного виклику сторін і допиту свідка.

В судове засідання призначене на 12.12.2017 позивач та представник позивача ОСОБА_3 з'явився, представник відповідача-1 Ходорич О.М. з'явився, представник відповідача-2 не з'явилися, причини неявки не повідомив.

Свідок ОСОБА_6, яка була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, пояснила, що вона особисто була присутня, під час руйнування представниками відповідача-2 капітальної споруди позивача, за адресою: АДРЕСА_2 та представниками відповідача-2 нікому документів, на підставі яких виконуються дії по демонтажу вказаної споруди не показували, окрім своїх посвідчень.

14.12.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

26.12.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшли письмові пояснення на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з тим, що позивачем документально не підтверджено право власності/користування приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

27.12.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшов письмовий відзив на адміністративний позов. В обґрунтування відзиву останній зазначив, що у зв'язку з невиконанням позивачем вимог припису відповідача-1 було прийнято рішення (доручення) про демонтаж № 265/05-17 від 29.05.2017, зокрема, щодо виявленої споруди, в порядку визначеному п. 13.3.2, 13.3.3 Правил благоустрою м. Києва. На виконання вказаного рішення були вжиті заходи із демонтажу та в матеріалах справи не містять доказів наявності будь-яких прав на розміщений та в подальшому демонтований по АДРЕСА_2 елементу благоустрою (тимчасову споруду), оскільки виявлена тимчасова споруда була розміщена без дозвільної документації визначеної рішенням Київської міської ради від 04.09.2014 №62/62 (наявність укладеного договору пайової участі із Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)).

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні 12.12.2017 за згодою сторони, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходиться на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 (далі - позивач) є власником споруди, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Земельна ділянка під вказаною спорудою знаходиться на стадії розробки оформлення прав, підтверджується черговим кадастровим планом із реєстром земельних ділянок від 01.02.2016.

09.12.2016 Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища (далі - відповідач -1), Комунальне підприємство «Київблагоустрій» (далі - відповідач-2) зруйнували споруду, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка належить позивачу.

Як позивач зазначає, що він не отримував ніяких попереджень, приписів від відповідача-1, відповідача-2. Демонтаж майна став для позивача повною несподіванкою.

10.02.2017 позивач отримав від відповідача-2 лист від 06.02.2017 № 043-174, з якого позивачу стало відомо, що її споруда, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 була демонтована на виконання доручення відповідача-1 від 06.12.2016 № 064-11847, за участю КП «Київблагоустрій» та товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп», акти № 16/9-12-1 та № 16/12-12-01 демонтажу № К-123-2/У та № К-124/У.

Позивач зазначає, що відповідачами було порушено правила благоустрою в частині проведення самого демонтажу.

Як вбачається із актів № 16/9-12-1 та № 16/12-12-01 демонтажу № К-123-2У та № К-124/У не всі обов'язкові члени комісії були присутні при демонтажу. Складені акти № 16/9-12-1 та № 16/12-12-01 демонтажу № К-123-2У та № К-124/У не підписані всіма членами комісії по демонтажу, які повинні були бути присутні при демонтажу, що передбачено правилами благоустрою, а саме вказаних актах демонтажу відсутні підписи: представника Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (правонаступник (Головного управління контролю за благоустроєм), управління (відділ благоустрою районної в місті Києві державної адміністрації), представника міліції, не вказано посади членів комісії.

Як позивач зазначає, що відповідачами демонтаж проведений незаконно в розумінні правил благоустрою, а скоріше якійсь розбій, оскільки позивач отримав документи про проведення демонтажу своєї споруди лише 10.02.2017, тобто через два місяці після вказаних подій.

Судом встановлено, що Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) винесено доручення №004-11847 від 06.12.2016, згідно з яким доручено вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зокрема, споруди, розташованої за адресою АДРЕСА_2, належного фізичній особі ОСОБА_1 (припис від 29.11.2016 №1618760).

Згідно з наявною у матеріалах справи копією акту демонтажу №К-124/У від 12.12.2016, №К-123-2/У від 09.12.2016 товариством з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп» на підставі припису від 30.11.2016 №1618760 та доручення Департаменту проведено демонтаж майна, розміщеного за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими дорученням, вважаючи його такими, що прийнятий із порушенням норм чинного законодавства, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

При цьому, до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів (п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Згідно з положеннями статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил.

Порядок складання припису Департаментом міського благоустрою КМР передбачений підпунктом 20.2.1 пункту 20.2 Правил благоустрою міста Києва. Встановлено, що якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов'язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов'язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об'єктів благоустрою.

У приписі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала припис, відомості про особу, на яку складений припис, та надаються пропозиції щодо усунення причин та умов, які спричиняють порушення благоустрою території.

Припис підписується особою, яка його склала, і особою, на яку він складений.

У разі відмови особи отримати припис в графі «Припис одержав» робиться про це запис.

У разі виявлення тимчасової споруди (малої архітектурної форми), встановлений (або невстановлений) власник (користувач) якої створив причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов'язана скласти та видати офіційний документ - припис з дотриманням вимог цього Положення. У такому випадку одна копія припису наклеюється на тимчасову споруду (малу архітектурну форму) поряд з Ордером на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності) або на фронтальній частині такої тимчасової споруди (малої архітектурної форми), а ще одна копія вручається особисто присутньому власнику (користувачу), надсилається власникові тимчасової споруди (малої архітектурної форми) поштою (цінним листом з описом вкладення) за адресою, зазначеною в Ордері на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності). Посадова особа, яка винесла припис, здійснює фотофіксацію наклеєного припису поряд з Ордером на розміщення тимчасової споруди (малої архітектурної форми) у випадку його наявності або на фронтальній частині тимчасової споруди (малої архітектурної форми). При цьому щонайменше на одній з фотографій має бути чітко та розбірливо видно інформацію про номер та дату складення припису.

Матеріали фотофіксації долучаються до припису, про що в приписі робиться відповідний запис, а власник (користувач) тимчасової споруди (малої архітектурної форми) вважається повідомленим про винесення припису належним чином.

Приписами ч. 1 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Так, Правила благоустрою міста Києва затверджено рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до п. 13.2.5 Правил благоустрою міста Києва, малі архітектурні форми та тимчасові споруди, які розміщені (встановлені або збудовані) без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від проекту, вважаються самочинно розміщеними малими архітектурними формами та тимчасовими спорудами і підлягають демонтажу за кошти особи, що здійснила встановлення, у терміни, визначені в приписі Головного управління контролю за благоустроєм м. Києва.

Якщо особа, що здійснила самовільне встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд, не здійснила демонтаж у визначені строки, демонтаж малих архітектурних форм та тимчасових споруд здійснюється в порядку, встановленому п. 13.3 цих Правил.

Згідно з п. 13.3 Правил благоустрою міста Києва, демонтаж, перевезення, зберігання самовільно встановлених малих архітектурних форм та тимчасових споруд, власники яких ухиляються від демонтажу або власники яких не відомі, відновлення благоустрою на місці самовільного встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд здійснюється Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та підпорядкованими йому організаціями за кошти міського бюджету.

Рішення про демонтаж самовільно встановлених розміщених малих архітектурних форм та тимчасових споруд приймається Головним управлінням контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з урахуванням пропозицій органів, що виявили самовільне розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд.

Демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм та тимчасових споруд здійснюється в наступному порядку:

Комісія у складі представника Головного управління контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), представника міліції (за згодою), особи, яка здійснила самовільне встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд (у разі її присутності), складає акт зовнішнього вигляду, огляду та демонтажу малих архітектурних форм та тимчасових споруд у 3-х примірниках, який містить:

1. Дату, час, адресу розташування малих архітектурних форм та тимчасових споруд і підстави для їх демонтажу.

2. Прізвище, ім'я, по батькові та посади членів комісії.

3. Посаду, місце роботи, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка бере участь у демонтажі та перевезенні малих архітектурних форм та тимчасових споруд.

4. Опис малих архітектурних форм та тимчасових споруд (геометричні параметри, матеріал, наявність підключення до мереж електро- та водопостачання) та перелік візуально виявлених недоліків, пошкоджень.

Після складання акта демонтажу малих архітектурних форм та тимчасових споруд вони опечатуються та перевозяться на майданчик тимчасового зберігання, де передаються відповідальній особі під розпис.

Демонтовані малі архітектурні форми та тимчасові споруди видаються власнику або його представнику після оплати ним робіт з демонтажу, перевезення, розвантаження та зберігання малих архітектурних форм та тимчасових споруд, відновленню благоустрою на місці самовільного встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд згідно з затвердженими тарифами.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що підставою для демонтажу, у силу Правил благоустрою міста Києва, є, зокрема, факт ухилення власника від такого добровільного демонтажу у терміни, визначені в приписі відповідача-1.

Як було зазначено вище, в оскаржуваному дорученні та акту демонтажу в якості законодавчо мотивованої підстави для демонтажу споруди, розташованої за адресою АДРЕСА_2 слугував припис від 29.11.2016 №1618760, адресований фізичній особі ОСОБА_1 як власнику такої споруди.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно з наявною у матеріалах справи копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, технічного паспорту власником будівлі загальною площею 112,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1.

04.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою вх.78-с про надання припису № 1618760 від 29.11.2016.

12.01.2017 на виконання зазначеної заяви відповідач-1 надав позивачу зазначений припис, тобто після проведення демонтажу споруди, а тому не є належним доказом повідомлення позивача, як власника спірної споруди, про наявність підстав для її демонтажу, чим останнього позбавлено права на регулювання спірних правовідносин в іншому, добровільному, порядку або можливості оскарження такого припису, як розпорядчого документа суб'єкта владних повноважень, у встановленому для цього порядку.

З урахуванням викладеного, суд вказує, що Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було порушено процедуру винесення оскаржуваного доручення, з огляду на відсутність належним чином повідомленого позивача, як власника спірної споруди, про майбутній її демонтаж із зазначенням його законодавчо мотивованих підстав.

В порушення вимог п. 20.2.1 Правил, в матеріалах справи відсутні фотозображення тимчасової споруди до моменту її демонтажу, а тому суд не може встановити розміщення (наклеювання) посадовою особою контролюючого органу примірника припису. Також в приписі відсутня відмітка про долучення до нього будь-яких матеріалів фотофіксації споруди.

У приписі також відсутня інформація з приводу того, яку конкретно норму Правил благоустрою міста Києва порушено власником тимчасової споруди.

Судом встановлено, що в акті проведення демонтажу відсутні відомості про представника поліції, присутність якого у відповідності до п. 13.3.4 Правил є обов'язковою та яким вказаний акт також повинен був бути підписаний.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №004-11847 від 06.12.2016 в частині споруди, яка належить на праві власності позивачу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Інші доводи представника позивача, покладені в обґрунтування заявлених позовних вимог, вказаного не спростовують, а протилежного не доводять.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Зі змісту акту демонтажу №К-124/У від 12.12.2016, №К-123-2/У від 09.12.2016 вбачається, що саме товариством з обмеженою відповідальністю «Україна Бізнес Груп», а не Комунальним підприємством «Київблагоустрій», проведено демонтаж майна, розміщеного за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, з огляду на викладене вбачається, що Комунальним підприємством «Київблагоустрій» у межах спірних правовідносин прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушено, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з демонтажу майна, який належить на праві власності позивачу та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. АДРЕСА_2 задоволенню не підлягають.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) бґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У силу частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій від 22.02.2017 №ПН22022 позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 640,00 грн. Відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 320,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища, Комунального підприємства «Київблагоустрій» (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати доручення від 06.12.2016 № 622/12-16 Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2), в частині споруди, яка належить на праві власності ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 320,00 (триста двадцять гривень) 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 143).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України. Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда