Справа № 826/855/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/855/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьмишиної О.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № , -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 році, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернула до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.11.2017 р. №.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.08.2018 року позов задоволено.

11.09.18 р. до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла заява від ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення по справі, оскільки при винесенні судом рішення від 22.08.18 р. не вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Присуджено до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_2 1 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним додатковим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким задоволити вимоги заяви про ухвалення додаткового судового рішення у повнму обсязі.

Частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано три окремі позови про оскарження трьох податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 17.11.2017 р., винесених на підставі акту перевірки від 27.10.2017 р. № 2124/26-15-42-02-12/НОМЕР_2, об'єднаних спільними доказами, які могли розглядатися в одному позовному провадженні і не потребували звернення до суду з трьома окремими позовами, як і не потребували окремого понесення витрат на правову допомогу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновку, що питання про відшкодування витрат на правову допомогу має вирішуватися з врахуванням присуджених до стягнення судових витрат по всіх трьох справах.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, шо разом з позовною заявою позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 14.09.2017 р., укладеного позивачем з ФОП ОСОБА_3, предметом якого є надання правової допомоги Клієнту з приводу надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності, підготовку позову до адміністративного суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.11.2017 року № , надано Акт виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги, згідно якого надано консультації з податкового законодавства, складено позовну заяву про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.11.2017 року, виготовлено копії необхідних документів, а також копію квитанції від 12.01.2018 р. про сплату 6400 грн. за вказаним договором.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також додатковим поясненням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи №856/856/18, судові витрати не присуджував позивачу. Лише у суді апеляційної інстанції позивачу були присуджені судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2500,00 грн. Яким чином дана обставина впливає на підставі яких доказів встановлені дані обставини впливають на судові витрати позивача у зв'язку з розглядом заявленого позову суд першої інстанції не зазначив.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами адміністративному судочинстві є будь- які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 вищевказаної статті ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач жодного заперечення щодо розміру судових витрат не заявляв.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 139 КАС України, у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу тільки за відповідним клопотанням іншої сторони.

Відповідач передбаченим ст.134 КАС України правом не скористався, відповідне клопотання не заявив.

Відповідно до ч.1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд першої інстанції в порушення конституційних норм було здійснено зібрання доказів на боці відповідача щодо оскарження позивачем іншого рішення відповідача та без наявності клопотання відповідача зменшено розмір витрат на правничу допомогу та здійснено висновок щодо не співмірності витрат.

Згідно з ч.1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Частина 2 вищевказаної статті встановлює, що суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов'язків, визначених процесуальним законом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції на підставі наданих позивачем доказів було встановлено, що позивачем надано договір про надання правничої допомоги №14 від 14.09.2017 р., предметом якого є надання правової допомоги Клієнту з приводу надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності, підготовку позову до адміністративного суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.11.2017 року № , надано Акт виконаних робіт згідно договору про надання правничої допомоги №14, згідно якого надано консультації з податкового законодавства, складено позовну заяву про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.11.2017 року, виготовлено копії необхідних документів, а також копію квитанції №0.0.936897290.Івід 12.01.2018 р. про сплату 6400 грн. за вказаним договором.

Щодо посилання на перебування в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва трьох справ про оскарження ППР, прийнятих на підставі одного акту перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.172 КАС України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об'єднати в одне провадження декілька справ.

Згідно з ч.3 вищевказаної статті об'єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в ухвалі про відкриття провадження у справі №826/855/18 судом першої інстанції не зазначено про дані обставини та не об'єднав з власної ініціативи в одне провадження зазначені ним справи, тому позивач вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано посилається на провадження у інших правах про оскарження інших рішень відповідача.

Та вказує на те, що позивач оскаржив три різних рішення, так як відповідач обґрунтував їх різними нормами права.

З кожного позову позивач сплатив судовий збір у розмірі, встановленому законодавцем і його співмірність є тотожною позову, в якого ціна могла бути 70 4780, 00 грн.

Щодо правового обґрунтування вимоги позивача про поверненя витрат пнеених на правниу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ст. 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 24 п.1 ст. 4 КАС України визначено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (1762 грн.).

Отже, обов'язковою умовою допуску позивачів - фізичних осіб до правосуддя є сплата судового збору у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704, 80 грн. незалежно від ціни позову будь те 1 грн. або 70 480, 00 грн.

Пунктом 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 вищевказаної статті розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

У даній справі позивач поніс судові витрати, які складаються із судового збору - 704,80 грн. та фактично понесених витрат на правничу допомогу у розмірі:

6 400, 00 грн. - за надання правничої допомоги на підставі договору №14 про надання правничої допомоги від 14.09.2017р. з надання усних консультацій, складання запитів та відповідей до податкових органів, ПАТ «КБ «Хрещатик» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заперечень та скарги до податкових органів, складання адміністративного позову до Окружного адміністративного суду м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.11.2017р. №, підготовку додатків до адміністративного позову;

Таким чином позивач, крім сплати судового збору у розмірі 704,80 грн., зазнав витрат, пов'язаних з розглядом справи у розмірі 6400,00 грн. і вважає, що дані витрати мають бути компенсовані позивачу за рахунок винних осіб.

У відповідності до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач сплатив ставку судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 704,80 грн. і теоретично міг подати позов про стягнення до 70 480,00 грн. (співмірність: немайновий позов, позов з ціною - 1грн., та позов з ціною 70 480,00 грн.).

Відповідачем у справі є контролюючий державний орган, який прийняв протиправне рішення, що було встановлено даним судом.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Представник відповідача жодним чином не заперечувала проти розміру судових витрат та не надавав відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 139 КАС України, у разі недотримання вимог частини п'ятої пієї статті сул може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу тільки за відповідним клопотанням іншої сторони.

Відповідач передбаченим ст.134 КАС України правом не скористався, відповідне клопотання не заявив.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.3 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 1 статті 67 Конституції встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідач склав відносно позивача протиправне податкове повідомлення-рішення, яким намагався стягнути з позивача незаконну суму податку.

Позивач з вернуся за правничою допомогою до ОСОБА_3, уклав договір, в подальшому поніс витрати у зв'язку із захистом свого порушеного права і розраховував на відшкодування понесених витрат за рахунок винної сторони, про зазначено у оскаржуваному судовому рішенні.

Згідно ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вимоги викладені в заяві ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 400, 00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві, підлягають задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу

Щодо вимоги позивача про повернення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у м. Києві понесених у зв'язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 3000, 00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п.1 ч.3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч.3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на положення ч.6 та ч.7 КАС України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до зазначеного вище клопотання для підтвердження понесених витрат надано до суду документи, а саме: договір №12 про надання правничої (правової) допомоги від 04.09.2018 року, акт виконаних робіт до договору №12 про надання правничої (правової) допомоги від 04.09.2018 року від 16.10.2018 року, квитанцію №0.0.,1 від 04.09.2018, копію свідоцтва пр. право на зайняття адвокатською діяльністю.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі - 3 000, 00 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому додаткове судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Додаткове судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу - задоволити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 ) на користь ОСОБА_2 ( адреса: 02217, АДРЕСА_1, ІНПП НОМЕР_2), витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 6 400 (шести тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 ) на користь ОСОБА_2 ( адреса: 02217, АДРЕСА_1, ІНПП НОМЕР_2), витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 3 000 (трьох тисяч) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 21 грудня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.М. Кузьмишина