Справа № 813/1998/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3409/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника військового прокурора Львівського гарнізону на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року про залишення позову без розгляду в справі № 813/1998/18 (головуючий суддя Ланкевич А. З., м. Львів, повний текст судового рішення складено 29 жовтня 2018 року) за позовом заступника військового прокурора Львівського гарнізону до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2018 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву заступника військового прокурора Львівського гарнізону до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо оформлення права користування земельними ділянками у межах прикордонної смуги уздовж лінії державного кордону України між лінією державного кордону та лінією основних інженерних споруд на території Мостиського, Яворівського, Старосамбірського та Турківського районів Львівської області з метою їх формування як об`єкта цивільних прав; зобов`язання відповідача вжити заходи, передбачені ст.ст.92, 116, 123, 125, 126 Земельного кодексу України, з метою набуття права користування земельними ділянками у межах прикордонної смуги уздовж лінії державного кордону України між лінією державного кордону та лінією основних інженерних споруд на території Мостиського, Яворівського, Старосамбірського та Турківського районів Львівської області та оформлення речових прав на них.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволено. Позов заступника військового прокурора Львівського гарнізону до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем заступником військового прокурора Львівського гарнізону, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти рішення про направлення справи для продовження судового розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначено, що необґрунтованим є твердження про пропущення позивачем строку звернення до суду, так як про бездіяльність відповідача, яка й стала підставою для звернення до суду, позивач дізнався з листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 07 травня 2018 року.

Прокурор, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити.

Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Згідно з частиною третьою, четвертою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Так, з аналізу вказаних приписів Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Водночас, при визначенні початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналась або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, або бездіяльності), а не коли така особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Відповідно до ст.23 Закону України Про прокуратуру, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Встановлено, що підставами звернення до суду стало те, що Військовою прокуратурою Західного регіону України, структурним підрозділом якої є Військова прокуратура Львівського гарнізону, проведено вивчення стану вжиття уповноваженими органами заходів щодо захисту інтересів прикордонного відомства за фактами порушень з питань законності та ефективності володіння і використання земель прикордонної смуги у межах ділянки відповідальності Мостиського прикордонного загону.

Також встановлено, що 03.10.2017 року Військова прокуратура Західного регіону України звернулась до відповідача із запитом №10/2/3-633 вих.17, в якому відповідно до ст.23 Закону України Про прокуратуру, з метою встановлення наявності підстав для застосування представницьких повноважень, просила надати інформацію з копією відповідних документів щодо вжитих загоном заходів, передбачених ст.ст.92, 116, 123, 125, 126 Земельного кодексу України, з метою набуття прикордонним загоном права користування земельними ділянками та з метою їх формування як об`єктів цивільних прав у смузі місцевості між лінією державного кордону та лінією інженерних прикордонних споруджень.

27.10.2017 року на адресу позивача надійшла відповідь від 20.10.2017 року №711/6541 на вищевказаний запит, під час опрацювання якої позивачем встановлено численні випадки надання окремим громадянам та юридичним особам у власність та користування земельних ділянок уздовж прикордонної смуги. Разом з тим, встановлено, що заходи щодо належного оформлення права користування землями прикордонної смуги відповідачем не вживалися взагалі, що є порушенням вимог Земельного кодексу України, Закону України Про використання земель оборони та інших законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів.

У поданій апеляційній скарзі прокурор заперечує факт пропуску строку звернення до суду з позовом, та вказує, що такий слід обраховувати з 10.05.2018 року, а саме з моменту отримання відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на запит прокуратури від 04.05.2018 року.

Натомість, суд не враховує зазначені доводи, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що останній знав або мав можливість знати про наявність підстав для здійснення представництва в суді законних інтересів держави, в т.ч. вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах установленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду, але не скористався такою за відсутності поважних причин.

Твердження позивача, що ним оскаржується бездіяльність відповідача, суд не приймає до уваги, так як бездіяльність це пасивна поведінка, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку вона зобов`язана була і могла вчинити, або невідвернення небезпеки, яку особа зобов`язана була і мала можливість відвернути. Втім, відповідачем все таки вживались заходи щодо усунення наявних порушень, тому таке не є бездіяльністю.

Відтак, днем, коли прокурор дізнався або мав реальну можливість дізнатися про наявність оскаржуваного порушення та, відповідно, початком перебігу тримісячного строку для звернення до адміністративного суду з таким позовом є 27.10.2017 року (згідно відтиску штемпеля вхідної кореспонденції прокуратури). В той же час, з даною позовною заявою позивач звернувся до суду 11.05.2018 року, тобто після закінчення строку, установленого законом.

Окрім того, в матеріалах справи міститься відповідь Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на запит прокуратури від 22.11.2017 року №10/2/3-759 вих.17 (надійшла на адресу прокуратури 21.12.2017 року), зі змісту якої також вбачається наявність підстав для звернення до суду з даною позовною заявою.

Посилання позивача на те, що вищеописана відповідь Мостиського прикордонного загону від 20.10.2017 року №711/6541 надана на запит Військової прокуратури Західного регіону України, а не Військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України позивача у справі, судом першої інстанції вірно не враховано, так як згідно ст.1 Закону України Про прокуратуру, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до ч.2 ст.7 цього ж Закону, до військових прокуратур належать Головна військова прокуратура (на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України), військові прокуратури регіонів (на правах регіональних), військові прокуратури гарнізонів та інші військові прокуратури (на правах місцевих), перелік яких визначається в Додатку до цього Закону.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника військового прокурора Львівського гарнізону залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року про залишення позову без розгляду в справі № 813/1998/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.