Справа № 805/2830/16-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2018 року

Київ

справа №805/2830/16-а

адміністративне провадження №К/9901/7982/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуКрасноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року (суддя І.М. Тарасенко)
та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року (колегія у складі суддів: Е.Г. Казначеєв, Л.А. Василенко, С.В. Жаботинська)
у справі№ 805/2830/16-а
за позовомКомунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу»
доКрасноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
провизнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі управління «Донбасводоремонт» КП «Компанія «Вода Донбасу» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати незаконним та скасувати вимогу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 06 травня 2016 року № Ю-9-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині боргу на суму 364014,81 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно прийнято оскаржувану вимогу, оскільки Підприємство звільнене від сплати єдиного внеску у період проведення антитерористичної операції. Крім того, до вимоги входять суми за іншими вимогами, які були оскаржені в судовому порядку і відповідні судові рішення набрали законної сили.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року, позов задоволено. Скасовано вимогу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 06 травня 2016 року № Ю-9-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 364014,81 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач перебуває на обліку в контролюючому органі, розташованому на території населеного пункту де проводилася АТО, а отже відповідно до пункту 9-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ (в редакції чинній на час прийняття відповідачем спірного рішення, далі - Закон № 2464-VІ) починаючи з 14 квітня 2014 року на період її проведення до нього не застосовуються штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464-VІ за невиконання обов'язків платника єдиного внеску.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, а саме статей 6 та 7 Закону № 2464-VІ, та пункту 9-4 Розділу 7 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, пункту 4 статті 11, статей 69, 79, 86, 99, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

У письмових запереченнях на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення суддів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управління «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» зареєстровано юридичною особою, за юридичною адресою: 83023, Донецької області, м. Донецьк, пр.-т. Павших Комунарів, 114-А, в подальшому змінило місцезнаходження на: 85300, м. Покровськ, вул. Дніпропетровська,11. Позивач був зареєстрований в СДПІ з ОВП у м. Донецьк МГУ ДФС та після зміни місцезнаходження перебуває на обліку як платник єдиного соціального внеску в Красноармійській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, розташованому на території населеного пункту м. Покровськ (Красноармійськ), який визначений переліком зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII (в редакції чинній на час виникнення вчасної несплати позивачем ЄВ, далі - Закон №1669-VII), де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, яка на даний час триває.

Відповідно до матеріалів справи, станом на 30 квітня 2016 року за Управлінням «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» обліковувався борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску в сумі 12730058,41 грн.

01 лютого 2016 року позивачем до відповідача за основним місцем обліку подано заяву про звільнення від нарахування, утримання сплати єдиного внеску та подання звітності до закінчення антитерористичної операції на підставі пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ.

Податкова інспекція листом від 11 лютого 2016 року № 2547/10/05-16-13-02-13-2, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII відмовила позивачу в задоволені заяви.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звертався до Торгово-промислової палати України з заявою про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин не переробної сили) та 29 жовтня 2014 року Торгово-промисловою палатою України було видано сертифікат № 4267/05-4, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року Управлінню «Донбасводоремонт» Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

На звернення Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» щодо засвідчення форс-мажорних обставин, Торгово-промислова палата України листом від 25 листопада 2014 року № 5270/05-4 вказала, що на момент видачі сертифікату (висновку) торгово-промисловою платою України обставини непереробної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

В подальшому, 06 травня 2016 року податковою інспекцією винесено вимогу № Ю-9-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування станом на 30 квітня 2016 року в розмірі 12730058,41 грн, з якої недоїмка складає 12345647,19 грн, штраф 218749,14 грн, пеня 165662,08 грн.

Внаслідок оскарження прийнятого відповідачем спірної вимоги в адміністративному порядку, її залишено без змін.

Позивач не погодившись з вимогою відповідача № Ю-9-23 від 06 травня 2016 року в частині нарахованого єдиного внеску в сумі 364014,81 грн звернувся з позовною заявою до суду.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник ЄВ зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону №2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону № 2464-VI та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» п. 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону №2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону №2464-VI, на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону №1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

З аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників ЄВ від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його (внеску) вчасної сплати є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція.

Розпорядженням від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до вказаного Розпорядження до зазначених населених пунктів належить в тому числі і м. Донецьк (Донецька міська рада) та м. Красноармійськ (Красноармійська міська рада).

Згідно з додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, м. Донецьк (Донецька міська рада) та м. Красноармійськ (Красноармійська міська рада) віднесено до населених пунктів де здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, судами попередніх інстанцій цілком обґрунтовано взято до уваги, що позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, внаслідок чого зробили правильний висновок, що він, в силу вимог Закону №1669-VII, не несе фінансової відповідальності за порушення вимог Закону № 2464-VI.

Водночас Верховний Суд наголошує на тому, що Закон № 2464-VI не скасовує обов'язків платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі.

Окрім того слід відзначити, що згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою, зокрема, для звільнення від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо вчасної сплати ЄВ є встановлення факту знаходження платника податку на обліку в податкових органах, розміщених на території проведення АТО.

При цьому, питання визнання недоїмки зі сплати єдиного внеску, що виникла у позивача як його платника, який перебуває на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилась АТО, безнадійною та її списання в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу, як такої фактично не є спірним у даній справі й має вирішуватись позивачем за окремою, встановленою Податковим кодексом України, процедурою.

Відтак, судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок, що вимога контролюючого органу в частині про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 364014,81 грн. підлягає скасуванню, оскільки її прийнято всупереч приписів Закону №2464-VІ, який звільняє позивача від обов'язку сплати єдиного внеску на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. При тому, що відповідна заява позивача про звільнення від виконання обов'язків, визначених частиною 2 ст. 6 Закону № 1669-VI подавалась до податкової інспекції, та до матеріалів справи додано сертифікат Торгово-промислової палати України. Вказаним документами було дано оцінку судами попередніх інстанцій.

Суд вважає неприйнятною позицію податкового органу щодо неможливості застосування у межах спірних відносин пункту 9-4 розділу VIII Закону №2464-VІ, оскільки норми цього пункту є діючими на теперішній час, зміни безпосередньо до Закону № 2464-VІ щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) цього пункту внесено не було.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

..........................

..........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду