Справа № 807/583/18
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2309/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Качмара В.Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 807/583/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про зобов'язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції - Дору Ю.Ю.,

час ухвалення рішення - 05.09.2018 року,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 10.09.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, в якому просила зобов'язати відповідача провести їй в межах позовної давності індексацію пенсії відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" з урахуванням показника індексу інфляції по Україні за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року включно 224,4 % з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35%.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про правомірність застосування Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17 липня 2003 року при визначенні права пенсіонера на індексацію пенсії та відсутність протиріччя між цим порядком та Законом України «Про індексацію грошових доходів наслення». Разом з тим, Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» чітко встановлено, що до об'єктів індексації належать зокрема і пенсії (ст. 2 Закону), і жодних обмежень пов'язаних з розміром пенсії Закон на відміну від Порядку не містить. В той же час Порядок такі обмеження містить і значно звужує в порівнянні з Законом обсяг підстав для проведення індексації зокрема пенсії, що вказує на невідповідність підзаконного нормативно-правового акту нормам Закону. Апелянт також звертає увагу на те, що при обчисленні пенсії позивача з 01 жовтня 2018 року показник середньої заробітної плати збільшився, що й призвело до росту пенсії в порівнянні з розміром обчисленим до цієї дати, проте розмір оцінки страхового стажу зменшився (як кількісно-якісна характеристика права позивача на розмір пенсії). Тобто в разі залишення величини оцінки одного страхового року позивача незмінним (1,35 %) і розмір пенсії був би значно більшим у порівнянні з обчисленим відповідачем з 01 жовтня 2018 року. Такий аналіз суд першої інстанції не проводив в зв'язку з помилковістю базових об'єктів дослідження. Фактично спір полягає у звуженні частини (складової пенсії), а суд першої інстанції піддав аналізу цілі (розміри пенсії із звуженими характеристиками). Застосування відповідачем при обчислені пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% в порівнянні з величиною 1,35%, яка застосовувалась до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-19, є звуженням вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, що є порушенням ст.22 Конституції України. Просить скасувати рішення суду першої та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача - Хустського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що проведення індексації наростаючим підсумком та виплата фактично нарахованих сум проводиться виключно у межах бюджетних асигнувань на вказані цілі, встановлених Кабінетом Міністрів України. Чинні на сьогоднішній час обмеження на проведення нарахування та виплату індексації мають застосовуватися управлінням у чіткій відповідності із розмірами бюджетних асигнувань, оскільки такі норми є чинними та не скасовані в установленому законодавством порядку. Таким чином, відсутні правові підстави для зобов'язання здійснити виплату позивачеві індексації пенсії. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 з 18 грудня 2009 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перебуває на обліку у Хустському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області.

10 травня 2018 року позивач через свого представника звернулася до відповідача із заявою про надання інформації про здійснену індексацію пенсії починаючи з 01 січня 2014 року по жовтень 2017 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 226,4% та просила повідомити, яка кратність у відсотковому значенні коефіцієнта стажу застосовується до її пенсії.

Відповідно до листа Державної служби статистики України №15.2-20/7711пі від 04 травня 2018 року індекс інфляції по Україні (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях) за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року включно становив 224,4%.

Листом №3272/21-05-01 від 01 червня 2018 року Хустське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повідомило позивача, що при зміні прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян відповідно до змін у законодавстві пенсію позивачу було неодноразово перераховано з січня 2014 по жовтень 2017 року. Так з 01 жовтня 2017 року пенсія до виплати становить 1572,19 грн., а саме: 1335,45 (4488,90*0,29750) - це розмір пенсії за віком відповідно до ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доплата до прожиткового мінімуму (1452, 00 грн) - 116,55 грн., доплата за понаднормативний стаж 9 років - 120,19 грн. (1335,45*9%). Відповідно до порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 у цьому випадку пенсія не підлягає індексації.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутні правові підстави для зобов'язання здійснити виплату позивачеві індексації пенсії, оскільки пенсія позивача обчислена з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, що не досягає прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян встановленого законодавством, позивачу здійснюється доплата до пенсії до прожиткового мінімуму, тому відповідно до ч.3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення пенсія позивача не є об'єктом індексації.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 42 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (у редакції чинній до 11 жовтня 2017 року) пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Контитуцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст.1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях (ст. 3 І).

Ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» як єдиною підставою грошових доходів населення визначено перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (до 01 січня 2016 року) і 103 відсотка (після 01 січня 2016 року).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі, якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст.6 вказаного вище Закону у разі виникнення обставин, передбачених ст.4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів у тому числі пенсій. При цьому грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно із п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат, установлених законодавством), крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку.

Відповідно до абзаців 1, 3, 6, 14 пункту 4 вказаного вище Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, індексуються пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Судом встановлено, що за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становив у межах 949,00 грн. - 1312,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наданого Хустським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області у листі №3272/21-05-01 від 01 червня 2018 року розрахунку пенсія до виплати позивачу станом на 01 січня 2014 року складала 1203,64 грн., а саме: 753,83 (1876,92*0,40163) - розмір пенсії за віком відповідно ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", доплата до прожиткового мінімуму (949,00 грн.) - 195,17 грн., доплата за понаднормативний стаж 9 років - 67,84 (753,83*9%), доплата відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №327 - 100,00 грн., підвищення по ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01 березня 2011 року - 32,80 грн., збережена доплата - 54,00 грн. та з жовтня 2017 року пенсія позивача складає 1572,19 грн.

Таким чином, розмір пенсії позивача є більшим від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного у період оспорюваний позивачем.

П. 4 Порядку передбачає, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до абз.3 п.4 Порядку частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Згідно з п. 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення встановлено, що до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема: соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму.

Як вбачається з матеріалів справи, оскільки сума пенсії позивача не досягала до мінімального прожиткового рівня, що встановлений Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, то позивачу призначено доплату до прожиткового мінімуму.

При цьому, розмір пенсії позивача є більшим від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного у період оспорюваний позивачем.

Таким чином, якщо призначена сума пенсії не досягає мінімального прожиткового рівня, пенсіонеру здійснюється доплата до мінімального розміру пенсії і мінімального прожиткового рівня для непрацездатних осіб та індексація не сплачується.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що позивач не має права на індексацію, оскільки у складі пенсійної виплати позивач мала доплату до прожиткового мінімуму згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Правова позиція щодо аналогічних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду України від 13 жовтня 2015 року (справа № 21-2389а15).

Враховуючи наведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для здійснення позивачу індексацію пенсії відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" з урахуванням показника індексу інфляції по Україні за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року включно 224,4 %.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог в частині зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35%, виходячи з наступного.

Законом України № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" у ч.1 ст.25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" друге речення абзацу п'ятого викладено в такій редакції: "За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%".

Вказаний Закон набрав законної сили 11 жовтня 2017 року.

Водночас абз. 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону передбачає, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, доводи позивача про те, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % в порівнянні із 1,35% призведе до звуження вже набутих нею прав та рівня соціальної захищеності, спростовуються вищезазначеним.

Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії останнього.

Колегія суддів не вбачає порушення статті 22 Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин, адже відповідні положення Закон України № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи відмови позивачу в проведенні індексації та перерахунку пенсії, відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 807/583/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за винятками, визначеними п.2 ст.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий- суддя О.І. Мікула

Судді В.Я. Качмар

А.Р. Курилець

Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.