Справа № 159/4465/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3481/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу поліцейського взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП рядового поліції Клодчика Вадима Миколайовича на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року у справі № 159/4465/18 (головуючий суддя Восковська О.А., м. Ковель) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Клодчика Вадима Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

04 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Клодчика Вадима Миколайовича поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Клодчика Вадима Миколайовича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача серії ЕАВ №561141 від 27.08.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Ковельський міськрайонний суд Волинської області рішенням від 19 жовтня 2018 року позов задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, поліцейський взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП рядовий поліції Клодчик В.М. оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що на адресу Ковельського міськрайонного суду надіслав відзив на позовну заяву по справі №159/4465/18 з додатком - диском відеозаписом з місця вчинення та місця розгляду справи щодо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Поліцейський дійшов висновку про порушення позивачем ПДР, оскільки п. 9.2. «б» зобов'язує водіїв подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Твердження позивача щодо того, що коли є знак 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч» подавати світлові сигнали не потрібно, є безпідставним та не відповідає вимогам ПДР України.

Суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги дані докази.

Апелянт зазначає, що оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції докази надані апелянтом на обґрунтування заперечень проти позову не досліджувались, що призвело до неповного з'ясування судом першої інстанції обставин справи, керуючись ст. 44, та 73, 74,77,79 КАС України, просить суд апеляційної інстанції оглянути та долучити до матеріалів даної справи як доказ відеозаписи № 2018-09-13_17-18-02.rаr та № з його нагрудної відеокамери DM4196, що записані на носій інформації DVD-R диск як доказ по справі.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №561141 від 27.08.2018 року ОСОБА_2 27.08.2018 року о 09.04 годині в м. Ковелі по вул.1-го Травня, 40 керуючи автомобілем «Ауді» державний номерний знак НОМЕР_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази скоєння позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є правильними.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

За приписами частин 2 та 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Між тим, суд зазначає, щодо обов'язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

В свою чергу, згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, у відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що долучений відповідачем 19 вересня 2018 року в суді першої інстанції до відзиву на позовну заяву диск з відеозаписами з місця вчинення та розгляду справи про адміністративне правопорушення не містить жодних відеозаписів.

Таким чином, на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем до матеріалів справи не надано доказів, зокрема, відсутні покази свідків чи фото- відеозапис, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 296 КАС України якщо в апеляційній скарзі наводяться нові докази, які не були надані суду першої інстанції, то у ній зазначається причина, з якої ці докази не були надані.

Відповідно до ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Апелянтом до апеляційної скарги долучено диск з відеозаписом з місця вчинення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак ним не зазначено жодної причини не подання доказу - належної копії відеозапису до суду першої інстанції.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв'язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Наведено узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена в Постанові від 15.11.2018 року № 524/7184/16-а

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова серії ЕАВ №561141 від 27.08.2018 року винесена поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Клодчиком В.М. про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України, є необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм КУпАП, без з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу поліцейського взводу №1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП рядового поліції Клодчика Вадима Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року у справі № 159/4465/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.