Справа № 120/4684/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

20 грудня 2018 р. Справа № 120/4684/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке автотранспортне підприємство №10541" про забезпечення адміністративного позову за участю товариства з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке автотранспортне підприємство №10541" до Департамент житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації,

в с т а н о в и в :

19.12.2018 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке автотранспортне підприємство №10541" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації проводити конкурс на визначення автомобільного перевізника, який відбудеться 24 січня 2019 року, на об’єктах конкурсу:

- №355 Леухи - Вінниця АС-3 рейси 331/332, 333/334;

- №356 Іллінці АС - Вінниця АС-3 ч/з Турбів рейси 173/174;

- №357 Балабанівка - Дашів АС - Вінниця АС-3 рейси №227/228;

- №358 Дашів АС - Вінниця АС-3 ч/з Щасливу рейси 131/132.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову заявник зазначив, що 24.07.2015 року відбувся конкурс на право здійснення перевезення пасажирів на внутрішньообласних міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування. Для участі у конкурсі на право здійснення перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування по об’єктах: №73 Дашів АС - Вінниця АС ч/з Щасливу рейси №№131/132; №74 Балабанівка - Вінниця АС рейси №№227/228; №75 Іллінці - Вінниця АС рейси №№173/174; №75 Іллінці - Вінниця АС рейси №№173/174; №78 Леухи - Вінниця АС рейси №№331/334, в якому прийнято участь два перевізника, а саме – ТОВ "Іллінецьке автотранспортне підприємство №10541" та ТОВ "Липовець АТП". Рішенням конкурсного комітету з підготовки та проведення конкурсів на перевезення пасажирів на внутрішньообласних міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування № 73, 74, 75, 78 – шляхом підрахунку балів таким, що визнаний переможцем оголошено товариство з обмеженою відповідальністю "Липовець АТП", а ТОВ “Іллінецьке АТП” - як такий, що зайняв друге місце.

При цьому, зазначене рішення конкурсного комітету та наказ Департаменту житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації «Про введення в дію рішення обласного конкурсного комітету від 24.07.2015 року (протокол №6) щодо визначення переможців конкурсу» визнано протиправними та скасовано в частині визнання переможцем конкурсу ТОВ «Липовець АТП» на об’єктах конкурсу №73 Дашів АС - Вінниця АС через Щасливу рейси №№131/132; №74 Балабанівка - Вінниця АС рейси №№227/228; №75 Іллінці - Вінниця АС рейси №№173/174; №78 Леухи - Вінниця АС рейси №№331/334 відповідно до постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 25.02.2016 у справі №802/2803/15-а, залишеної в силі постановою Верховного Суду від 28.03.2018 (провадження №К/9901/6654/18).

Цим же рішенням суду визнано нечинними та скасовано укладені 28 серпня 2015 року між Департаментом житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації на ТОВ «Липовець АТП №10541» договори №№ 85, 86, 87, 89 про організацію перевезення пасажирів на внутрішньообласних, міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування на вказаних вище об’єктах конкурсу.

Враховуючи скасування вищезазначених рішення та наказу, а також визнання нечииними укладених з ТОВ «Липовець АТП №10541» договорів, заявник вважає, що в відповідача, відповідно до п.55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року №1081, виник обов'язок щодо укладання договорів для роботи на автобусних маршрутах загального користування: Дашів АС - Вінниця АС через Щасливу рейси №№131/132; Балабанівка - Вінниця АС рейси №№227/228; Іллінці - Вінниця АС рейси №№173/174; Леухи - Вінниця АС рейси №№331/334 з учасником конкурсу, який зайняв друге місці. З огляду на зазначені міркування, заявник неодноразово звертався до Департамент житлово-комунального господарства, енергетики та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації щодо виконання рішення суду та укладення з ТОВ “Іллінецьке АТП” відповідних договорів.

Однак, як стало відомо заявнику, 14 грудня 2018 року на офіційному веб-сайті відповідача (http://www.vin.qov.ua/dep- zhkh/oholoshennia-departamentu/15329-ohoioshennya-pro-provedennia-konkursu-24012019) розміщене оголошення про проведення 24 січня 2019 року конкурсу на визначення автомобільного перевізника на вказаних об’єктах.

На переконання заявника, проведення вказаного конкурсу на визначення автомобільного перевізника для обслуговування спірних маршрутів унеможливить виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі №802/2803/15-а; позбавить позивача права на обслуговування цих маршрутів, в зв'язку з чим, маючи намір оскаржити вищезазначені дії відповідача в судовому порядку.

При цьому, заявник вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Так, розглянувши подане клопотання про забезпечення позову, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони в тому рахунку із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Із системного аналізу вимог наведених норм слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому, тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи підстави застосування заходів забезпечення позову позивач покликається на протиправну бездіяльність відповідача щодо не укладення з ним договору для роботи на відповідних автобусних маршрутах загального користування, а також вказує про ймовірність ускладнення рішення суду, в разі прийняття такого на користь позивача. При цьому, вказуючи на протиправну бездіяльність відповідача позивач покликається на положення п. 55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

Так, п. 55 вказаного Порядку визначено обов'язки організатора конкурсу.

Підпунктами другим та третім пункту 55 Порядку встановлено обов'язок організатора конкурсу:

- забезпечити дострокове розірвання договору (анулювання дозволу) з автомобільним перевізником - переможцем конкурсу у разі: наявності фактів порушення ним умов договору (дозволу). Розірвання договору (анулювання дозволу) відбувається після невиконання надісланого організатором попередження такому перевізникові про недопущення порушення умов договору (дозволу). У такому разі для роботи на внутрішньообласному, внутрішньорайонному та міському автобусному маршрутах призначається автомобільний перевізник, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, на строк до закінчення строку дії договору (дозволу), який було розірвано (анульовано), а в разі його відмови чи відсутності - призначається до проведення конкурсу інший автомобільний перевізник, транспортні засоби якого відповідають за параметрами, класом, категорією, комфортністю і пасажиромісткістю вимогам, передбаченим для відповідного виду перевезень, один раз на строк не більш як три місяці; підтвердження інформації про факт подання перевізником-претендентом недостовірних відомостей для участі у конкурсі з перевезення пасажирів.

- укласти договір з автомобільним перевізником, який за результатами проведення конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, у разі: настання обставин, передбачених абзацами другим і третім підпункту 2 цього пункту на строк дії договору (дозволу), який було розірвано; відмови перевізника-претендента, який визнаний переможцем конкурсу, від укладення договору (одержання дозволу).

В свою чергу, підпунктом п'ятим пункту 55 Порядку зобов'язано організатора конкурсу у разі скасування судом рішення щодо результатів конкурсного комітету провести новий конкурс за об’єктом (об’єктами), за яким (якими) було прийнято таке рішення суду.

Отже, аналізуючи положення вказаного Порядку суд дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, на думку суду, є неможливим, оскільки у такому випадку фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, заявником належним чином не обґрунтовано необхідності застосування заходів забезпечення заявленого адміністративного позову, а суд не вбачає підстав для висновку про те, що захист прав, свобод та інтересів позивачів стане неможливим без вжиття цих заходів.

Покликання позивача у поданому клопотанні на неможливість подальшого відновлення його прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, на думку суду, є надуманими і не відповідають обставинам справи, а тому до уваги не приймаються.

Під час розгляду судом даного клопотання також не знайшло свого об'єктивного підтвердження покликання представника позивача на очевидну протиправність вчинених відповідачем дій щодо призначення конкурсу. При цьому ознак, які б однозначно свідчили про це, не зазначено, а наведені у позовній заяві доводи позивача підлягають перевірці у ході судового розгляду справи по суті.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що заявлене позивачем клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 248 КАС України суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Іллінецьке автотранспортне підприємство №10541" про забезпечення адміністративного позову, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п’ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна