Справа № 2340/4416/18
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року справа № 2340/4416/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тимошенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до керівника Черкаської місцевої прокуратури Шелудякова С.В. про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2018 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1, в якій просить:

1) визнати порушення керівником Черкаської місцевої прокуратури Шелудяковим С.В. прав ОСОБА_1 на особистий прийом громадян, на всебічний і об'єктивний розгляд заяви і звернення від 16.10.2018 та на його особисту участь у розгляді заяви з можливістю аргументації її суті та надання пояснюючих документів;

2) зобов'язати відповідача у перший після вступу судового рішення в силу особистий прийом всебічно і об'єктивно розглянути заяву і звернення позивача від 16.10.2018 та забезпечити його особисту участь у розгляді заяви з можливістю аргументації її суті з наданням пояснюючих документів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що всупереч Закону України «Про звернення громадян» та графіку особистого прийому відповідач був відсутній на робочому місці 16.10.2018 та не здійснив прийом позивача. Крім того, відповідачем проігноровано клопотання позивача про розгляд заяви щодо вступу прокурора до розгляду адміністративної справи в якості третьої особи, за участі позивача, а також безпідставно відмовив у задоволенні вказаної заяви. Тому, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.12.2018 відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до наказу Генеральної прокуратури України 16.10.2018 відповідач проводив особистий прийом ув'язнених у Державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)». На наступний прийомний день 23.10.2018 відповідач здійснив особистий прийом позивача та прийняв заяву про вступу прокурора до розгляду адміністративної справи в якості третьої особи, на яку листом від 24.10.2018 надано обґрунтовану відповідь. У зв'язку з чим, просив відмовити у позові.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

16.10.2018 позивач подав керівнику Черкаської місцевої прокуратури Шелудякову С.В. звернення, в якому просив увійти в адміністративну справу №823/1915/18 третьою особою на стороні позивача і повернути землю і права на землю територіальній громаді м. Черкаси.

На вказане звернення листом від 24.10.2018 №176-359-15 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для вступу Черкаської місцевої прокуратури на стороні позивача в адміністративну справу №823/1915/18.

Крім того, на звернення позивача щодо неможливості особистого прийому позивача керівником Черкаської місцевої прокуратури Шелудяковим С.В. 16.10.2018 згідно з графіком, листом від 25.10.2018 №176-359-15 повідомлено позивача, що на виконання наказу Генеральної прокуратури України від 20.04.2016 №161 відповідачем 16.10.2018 здійснювався особистий прийом ув'язнених у Державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)».

Надаючи оцінку встановленим обставинам в контексті позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд врахував, що спірні правовідносини врегульовано Законом України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, згідно з ч.1 ст.1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

На підставі ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому, скаргою вважається звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі ст.4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Частиною 1 ст.5 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

На підставі частин 1, 3 ст.15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Відповідно до ст.19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Ст.22 Закону №393/96-ВР встановлено, що керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян.

Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян.

Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

На виконання зазначених положень законодавства України наказом Генеральної прокуратури України від 20 грудня 2017 року №357 затверджено Інструкцію про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України (далі - Інструкція №357).

Розділом VI вказаної Інструкції визначено порядок проведення особистого прийому громадян в органах прокуратури.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 4 розділу VI Інструкції №357 особистий прийом громадян в органах прокуратури проводиться Генеральним прокурором, заступниками Генерального прокурора, керівниками та заступниками керівників регіональних і місцевих прокуратур, структурних підрозділів прокуратур усіх рівнів, прокурорами відділів Генеральної прокуратури України, регіональних та місцевих прокуратур.

Особистий прийом громадян Генеральним прокурором, заступниками Генерального прокурора, керівниками регіональних і місцевих прокуратур та їх заступниками, керівниками підрозділів місцевої прокуратури, їх заступниками здійснюється у встановлені дні та години згідно з графіком, затвердженим керівником прокуратури відповідного рівня, іншими працівниками прокуратури (визначеними у пункті 1 цього розділу) - у день їх звернення у робочі дні та години, як правило, у порядку черговості або за дорученням керівників.

Графіки особистого прийому громадян розміщуються на офіційних веб-сайтах прокуратур та в приміщеннях органів прокуратури в доступному для ознайомлення місці. Поряд з ними мають бути розміщені тексти Законів України "Про звернення громадян", "Про прокуратуру", графіки прийому громадян керівництвом прокуратур вищого рівня.

З аналізу викладених норм вбачається обов'язок прокурорів різного рівня, зокрема керівників місцевих прокуратур, здійснювати особистий прийом громадян у визначений час.

При цьому, відповідно до пунктів 13, 14 наказу Генеральної прокуратури України від 20.04.2016 №161 «Про організацію діяльності прокурорів з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян» прокурорам не рідше одного разу на місяць здійснювати особистий прийом взятих під варту та засуджених осіб, перевіряти стан додержання законодавства щодо забезпечення їх права на листування та звернення, обліку інформації про злочини та події, законність дій службових осіб, накладення дисциплінарних стягнень.

Прокурорам усіх рівнів, у тому числі безпосередньо керівникам місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, а також керівникам регіональних прокуратур здійснювати особистий прийом ув'язнених і засуджених.

Отже, вказаним наказом передбачено особистий прийом прокурорами осіб, взятих під варту та засуджених.

При цьому, з огляду на спеціальний режим утримання вказаних осіб їх особистий прийом може бути здійснений виключно за місцем їх утримання.

Судом встановлено, що на виконання вказаних норм 16.10.2018 керівником Черкаської місцевої прокуратури Шелудяковим С.В. здійснювався особистий прийом ув'язнених у Державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)», у зв'язку з чим, він відсутній на безпосередньому робочому місці, про що позивача повідомлено під час його звернення.

Крім того, позивачу запропоновано здійснити прийом заступником керівника Черкаської місцевої прокуратури. Однак позивач відмовився у прийомі заступником, про що також ним зазначено у листі від 16.10.2018.

Для вирішення спору суд врахував ч.3 ст.13 Закону №1697-VII, якою встановлено, що у разі відсутності керівника місцевої прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника місцевої прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника місцевої прокуратури.

Отже, з огляду на відсутність керівника Черкаської місцевої прокуратури у приміщенні прокуратури на підставі ч.3 ст.13 Закону №1697-VII позивачу правомірно було запропоновано здійснити прийом його заступником, а тому доводи позивача про порушення його прав є безпідставними.

Суд також наголошує, що керівником Черкаської місцевої прокуратури Шелудяковим С.В. було особисто прийнято позивача на прийом наступного прийомного дня - 23.10.2018, що також не заперечується сторонами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога визнати порушення відповідачем прав позивача на особистий прийом громадян є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги визнати порушення відповідачем прав позивача на всебічний і об'єктивний розгляд заяви і звернення від 16.10.2018 та на його особисту участь у розгляді заяви з можливістю аргументації її суті та надання пояснюючих документів, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 19, 20 розділу VI Інструкції №357 усі звернення громадян, подані на особистому прийомі, розглядаються відповідно до вимог законодавства. Про результати розгляду звернення громадянин повідомляється письмово або усно (за бажанням громадянина).

Відповідь на звернення, отримане на особистому прийомі керівника прокуратури, надається за підписом керівника цієї прокуратури або виконувача його обов'язків.

На підставі пунктів 8, 9 розділу V Інструкції №357 звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі порушені у ньому питання, заявнику надано відповідь.

Відповідь за результатами вирішення звернення надається тим органом прокуратури, якому його надіслано і до компетенції якого належить вирішення порушених у ньому питань.

Як встановлено судом 16.10.2018 позивач подав керівнику Черкаської місцевої прокуратури Шелудякову С.В. звернення, в якому просив увійти в адміністративну справу №823/1915/18 третьою особою на стороні позивача і повернути землю і права на землю територіальній громаді м. Черкаси.

За наслідками розгляду вказаного звернення листом від 24.10.2018 №176-359-15 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для вступу Черкаської місцевої прокуратури на стороні позивача в адміністративну справу №823/1915/18, з огляду на те, що органи прокуратури не наділені повноваженнями вступу у справу на стороні фізичної особи.

Крім того, на звернення позивача щодо неможливості особистого прийому позивача керівником Черкаської місцевої прокуратури Шелудяковим С.В. 16.10.2018 згідно з графіком, листом від 25.10.2018 №176-359-15 повідомлено позивача, що на виконання наказу Генеральної прокуратури України від 20.04.2016 №161 відповідачем 16.10.2018 здійснювався особистий прийом ув'язнених у Державній установі «Черкаська виправна колонія (№62)».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем відповідно до вимог Інструкції №357 розглянуто звернення позивача та надано відповідь на всі порушенні позивачем питання.

При цьому, підстави відмови позивачу у вступі до участі у справі прокурором в якості третьої особи не є предметом цього спору.

Стосовно доводів про порушення відповідачем права позивача на особисту участь у розгляді його заяви від 16.10.2018, суд враховує, що ні наведена заява, ні матеріали справи не містять доказів про волевиявлення позивача розглядати заяву за його участі, а норми Закону №393/96-ВР та Інструкції №357 не містять імперативного обов'язку здійснювати розгляд звернень за участю осіб, що їх подали.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Врахувавши встановлені обставини та викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах та у спосіб, що передбачені вимогами чинного законодавства, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст рішення виготовлений 21.12.2018