Справа № 235/4305/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2018 року

Київ

справа №235/4305/17

адміністративне провадження №К/9901/18279/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №235/4305/17

за позовом ОСОБА_2 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Філь О.Є., та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Васильєвої І.А., суддів: Компанієць І.Д., Сухарьок М.Г.,

в с т а н о в и в :

1 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій щодо припинення виплати пенсії, зобов'язання поновити виплату пенсії з серпня 2017 року.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з серпня 2017 року.

Зобов'язано Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії, починаючи з серпня 2017 року.

Задовольняючи позов, суди дійшли висновку про те, що припинення позивачу виплати пенсії суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеними в частині першій статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач не є внутрішньо переміщеною особою, а має зареєстроване місце проживання на підконтрольній українській владі території, що спростовує посилання відповідача на необхідність надання ним до пенсійного органу довідки внутрішньо переміщеної особи.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Красноармійське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, а судових рішень - без змін, з огляду на нижченаведене.

Суди встановили, що ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1), з листопада 2014 року перебуває на обліку в Красноармійському ОУПФУ та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується копією паспорта та пенсійного посвідченням Серії НОМЕР_1.

Проте з серпня 2017 року відповідач припинив виплату пенсії, мотивуючи це тим, що оскільки позивач на момент початку АТО був зареєстрований та мешкав на не підконтрольній українській владі території, тобто є внутрішньо переміщеною особою, повинен встати на облік в управлінні соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа, та для відновлення виплат разом з заявою надати довідку внутрішньо переміщеної особи, про що відповідач повідомив позивача листом від 31 серпня 2017 року.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-VI.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених частиною 1 статті 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону та включають таки випадки для припинення пенсії:

- якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

- у разі смерті пенсіонера;

- у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

- в інших випадках, передбачених законом.

Будь яких інших підстав для припинення виплати пенсії законом не передбачено.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року N1382-IV:

- свобода пересування це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

- вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

В свою чергу, місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; а реєстрацією є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

При цьому, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як встановлено судом, зареєстрованим місцем проживання позивача є смт. Шевченко, м. Покровськ, тобто в силу вищенаведених вимог Законів позивач не є внутрішньо переміщеною особою, а має зареєстроване місце проживання на підконтрольній українській владі території, що спростовує доводи скаржника на необхідність надання позивачем пенсійному органу довідки внутрішньо переміщеної особи.

Встановивши те, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом № 1058-IV, суди обґрунтовано вказали на протиправність таких дій відповідача та зобов'язали Управління ПФУ здійснити нарахування та виплату належної позивачу пенсії.

Ураховуючи вищенаведене, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість дій відповідача щодо призупинення виплати позивачу пенсії.

За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року у справі №235/4305/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду