Справа № 2240/2710/18
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2710/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року (повний текст якого складено у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Біграйз-СВ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2018 року позивач - ТОВ "Біграйз-СВ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.01.2018 №.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що контролюючий орган неправомірно нарахував пеню за порушення встановлених НБУ граничних строків розрахунків у іноземній валюті за вказаним контрактом в сумі 8540,00 доларів США на 57 днів, 5600,00 доларів США на 2 дні, оскільки наявність рішення міжнародного комерційного арбітражу є підставою для зупинення строків, передбачених ст.ст. 1, 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 №185/94-ВР. Так, ТОВ "Біграйз-СВ" звернулось до міжнародного комерційного арбітражу Ad Hoc для вирішення спору про примусове стягнення боргу за поставкою відповідно до контракту від 23.09.2015 №MD-23/09. Рішенням від 05.04.2016 міжнародний комерційний арбітраж стягнув такий борг. Крім того, в порушення положень ст. 4 Закону №185/94-ВР та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 (далі - Порядок №727) контролюючий орган нарахував пеню за валютним курсом НБУ на день виникнення простроченої заборгованості, а не на дату поставки. Також зазначив, що у зв'язку з неотриманням відповіді від ДФС України на скаргу від 16.01.2018 №6 спірне податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 04.01.2018 №. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Біграйз-СВ" 1762,0 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Так, апелянт вказує на те, що арбітр міжнародного комерційного арбітражу Ad Hoc не є судом в розумінні ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", а тому рішення міжнародного комерційного арбітражу Ad Hoc від 05.04.2016 не може слугувати підставою для звільнення позивача від відповідальності за порушення строків здійснення розрахунків в іноземній валюті. Крім того, на думку апелянта, судом першої інстанції неправомірно враховано постанову Верховного Суду від 12.06.2018 по справі № 820/5238/17, оскільки у ній досліджувались обставини, які не є аналогічними до даної справи.

30 листопада 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги відповідача та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги , просили скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 23.09.2015 ТОВ "Біграйз-СВ" та SRL "LAMBERDON" уклали експортний контракт №MD-23/09, умовами якого передбачено поставку до SRL "LAMBERDON" зерна кукурудзи для технічних цілей. Покупець сплачує продавцю поставлену партію товару прямим банківським переказом на його рахунок з відстрочкою в 90 днів з дати поставки товару. Будь-які спори вирішуються в Арбітражному Суді або Господарському суді в країні відповідача.

На виконання вказаного контракту ТОВ "Біграйз-СВ" здійснило ряд поставок товару на адресу SRL "LAMBERDON". Зокрема, згідно з митними деклараціями типу ЕК10 АА від 09.10.2015 №400050000/2015/011643 на суму 8540,00 доларів США та від 03.12.2015 №400050000/2015/014463 на суму 5600,00 доларів США.

Листом від 28.12.2015 №28-1/12-15 позивач повідомив SRL "LAMBERDON" про арбітраж на підставі арбітражної згоди міжнародного комерційного арбітражу Ad Hoc.

Процесуальною постановою від 05.01.2016 №1 міжнародний комерційний арбітраж Ad Hoc прийняв до розгляду вимогу ТОВ "Біграйз-СВ" до SRL "LAMBERDON" про стягнення боргу по контракту від 23.09.2015 №MD-23/09 в розмірі 8540,00 доларів США.

Процесуальною постановою від 01.03.2016 №3 міжнародний комерційний арбітраж Ad Hoc прийняв до розгляду вимоги ТОВ "Біграйз-СВ" до SRL "LAMBERDON" про стягнення боргу по контракту від 23.09.2015 №MD-23/09 в розмірі 5600,00 доларів США та об'єднав вимоги в одне провадження про стягнення з SRL "LAMBERDON" боргу в розмірі 14140,00 доларів США.

04.03.2016 SRL "LAMBERDON" здійснив розрахунок за поставлено продукцію, відповідно до митних декларацій від 09.10.2015 №400050000/2015/011643, від 03.12.2015 №400050000/2015/014463, в сумі 14140,00 доларів США.

Рішенням від 05.04.2016 міжнародний комерційний арбітраж Ad Hoc задовольнив вимоги ТОВ "Біграйз-СВ" щодо стягнення вартості товару в розмірі 14140,00 доларів США з SRL "LAMBERDON".

На підставі направлення від 29.11.2017 №2744 відповідач здійснив документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Біграйз-СВ" з питань своєчасності надходження валютних цінностей на Україну та підтвердження повідомлень ПАТ "ПриватБанк" про порушення строків розрахунків в іноземній валюті по контракту від 23.09.2015 №MD-23/09 за період з 23.09.2015 по 31.10.2017.

За наслідками перевірки складений акт від 11.12.2017 №2836/22-01-14-04/35029070, яким зафіксовані порушення вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 №185/94-ВР та п. 1 постанов НБУ "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 03.09.2015 №581, від 04.12.2015 №863 щодо дотримання 90-денного строку розрахунків за експортними операціями відповідно до контракту від 23.09.2015 №MD-23/09 в сумі 8540,00 доларів США на 57 днів та в сумі 5600,00 доларів США на 2 дні.

На підставі зазначеного акту відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 04.01.2018 №, яким за порушення граничного терміну розрахунків в сумі 8540,00 доларів США на 57 днів (з 07.01.2016 по 04.03.2016) нарахував ТОВ "Біграйз-СВ" пеню в розмірі 34732,28 грн., а за порушення граничного терміну розрахунків в сумі 5600,00 доларів США на 2 дні (з 02.03.2016 по 04.03.2016) - пеню в розмірі 900,84 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 04.01.2018 № позивач оскаржив в адміністративному порядку. За наслідками розгляду скарги позивача ДФС України рішенням від 23.03.2018 №10460/6/99-99-11-01-02-25 у задоволенні скарги позивача відмовила та залишила вказане податкове повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду для його скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позиція відповідача стосовного того, що міжнародний комерційний арбітраж Ad Hoc не є судом в розумінні Законів України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", "Про судоустрій і статус суддів", "Про міжнародний комерційний арбітраж" є необґрунтованою, а відтак і висновок останнього щодо недотримання позивачем строку розрахунків за експортними операціями ґрунтується на невірному трактуванні норм матеріального права, у зв'язку із чим контролюючим органом не доведено правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Строки розрахунків в іноземній валюті, а також відповідальність за порушення граничних строків зарахування виручки в іноземній валюті на рахунки резидентів регулює Закон України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994 №185/94-ВР (далі - Закон №185/94-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону №185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг.

НБУ має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Тобто, Законом №185/94-ВР НБУ надане право встановлювати інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені цим законом, на строк до шести місяців.

Постановою від 03.09.2015 №581 Правління НБУ установило, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в ст.ст. 1 та 2 Закону №185/94-ВР здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів, на період з 04.09.2015 до 04.12.2015.

Постановою від 04.12.2015 №863 Правління НБУ установило, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в ст.ст. 1 та 2 Закону №185/94-ВР здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів, на період з 05.12.2015 до 04.03.2016.

За приписами ст. 4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно правомірності винесення оскаржуваного повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з п. 6.1 контракту від 23.09.2015 №MD-23/09 покупець оплачує продавцю за поставлену партію товару прямим банківським переказом на рахунок продавця з відстрочкою 90 днів з дати поставки товару.

Отже, день виникнення заборгованості відповідно до митної декларації від 09.10.2015 №400050000/2015/011643 на суму 8540,00 доларів США є 08.01.2016, митної декларації від 03.12.2015 №400050000/2015/014463 на суму 5600,00 доларів США - 03.03.2016.

У зв'язку з невиконанням SRL "LAMBERDON" строків розрахунків за поставки товару відповідно до контракту від 23.09.2015 №MD-23/09, позивач звернувся до міжнародного комерційного арбітражу Ad Hoc.

Процесуальною постановою від 05.01.2016 №1 міжнародний комерційний арбітраж Ad Hoc прийняв до розгляду вимоги ТОВ "Біграйз-СВ" до SRL "LAMBERDON" про стягнення боргу по контракту від 23.09.2015 №MD-23/09 в розмірі 8540,00 доларів США.

Процесуальною постановою від 01.03.2016 №3 міжнародний комерційний арбітраж Ad Hoc прийняв до розгляду вимоги ТОВ "Біграйз-СВ" до SRL "LAMBERDON" про стягнення боргу по контракту від 23.09.2015 №MD-23/09 в розмірі 5600,00 доларів США та об'єднав вимоги в одне провадження про стягнення з SRL "LAMBERDON" боргу в розмірі 14140,00 доларів США.

Вказані вимоги заявлені позивачем та прийняті арбітражем до закінчення граничного терміну розрахунків по митним деклараціям від 09.10.2015 №400050000/2015/011643 на суму 8540,00 доларів США (07.01.2016) та від 03.12.2015 №400050000/2015/014463 на суму 5600,00 доларів США (02.03.2016).

Таким чином, у відповідності до ст. 4 Закону №185/94-ВР з 05.01.2016 щодо боргу в сумі 8540,00 доларів США та з 01.03.2016 щодо боргу в сумі 5600,00 доларів США зупиняється нарахування пені за порушення розрахунків в сфері зовнішньої економічної діяльності.

Так, до прийняття міжнародним комерційним арбітражем Ad Hoc рішення по суті позовних вимог позивача SRL "LAMBERDON" сплатив ТОВ "Біграйз-СВ" 04.03.2016 суму заборгованості в розмірі 14140,00 доларів США.

Отже, з урахуванням ст. 4 Закону №185/94-ВР позивач не порушив строки граничних розрахунків за поставку товару відповідно до митних декларацій від 09.10.2015 №400050000/2015/011643 та від 03.12.2015 №400050000/2015/014463, у зв'язку із чим відповідач протиправно нарахував позивачу пеню за порушення таких строків.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що міжнародний комерційний арбітраж Ad Hoc не є судом в розумінні Законів України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", "Про судоустрій і статус суддів", "Про міжнародний комерційний арбітраж".

З даного приводу колегія суддів зауважує, що указом від 25.01.1963 Президія Верховної Ради Української РСР ратифікувала Європейську конвенцію про зовнішньоторговельний арбітраж, яка передбачає вирішення спорів як арбітрами, призначеними по кожній окремій справі (арбітраж Ad Hoc), так і постійно діючими арбітражними органами.

Положеннями ст. 4 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж передбачено право сторін арбітражної угоди на власний розсуд, зокрема, призначати арбітрів або встановлювати, у разі виникнення якої-небудь суперечки, методи їх призначення; встановлювати місцезнаходження арбітражного суду; встановлювати правила процедури, яких повинні дотримуватися арбітри.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" від 24.02.1994 №4002-XII (далі - Закон №4002-ХІІ) до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв'язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.

Статтею 2 Закону №4002-ХІІ визначено, що для цілей цього Закону:

"арбітраж" - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки №1 і №2 до цього Закону); "третейський суд" - одноособовий арбітр або колегія арбітрів; "суд" - відповідний орган судової системи держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону №4002-ХІІ цей Закон не зачіпає дії будь-якого іншого закону України, в силу якого певні спори не можуть передаватися до арбітражу або можуть бути передані до арбітражу тільки згідно з положеннями іншими, ніж ті, що є в цьому Законі.

Крім того, як зазначено Верховним Судом в постанові від 12.06.2018 по справі №820/5238/17 під судом, переліченим у ст. 4 Закону №185/94-ВР слід розуміти відповідний орган судової системи держави, зокрема, створений відповідно до Розділу VІІІ Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону №1402-VIII від 02.06.2016), або Міжнародний комерційний арбітражний суд чи Морська арбітражна комісія при Торгово-промисловій палаті України або інший арбітраж (третейський суд), створений у відповідності до положень Закону №4002-ХІІ і вказаний правовий висновок цілком обґрунтовано враховано судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів критично оцінює твердження апелянта щодо помилкового застосування судом першої інстанції зазначеного висновку Верховного Суду, оскільки у відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, в той час як предметом справи №820/5238/17, так і предметом даної справи є дослідження наявності підстав для звільнення від відповідальності, передбаченої ст. 4 Закону №185/94-ВР.

Таким чином, за сукупності встановлених обставин та врахувавши вищенаведені норми матеріального права, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що з урахуванням вимог ст. 4 Закону №185/94-ВР позивач не порушив строки граничних розрахунків за поставку товару, оскільки звернувся до міжнародного комерційного арбітражу Ad Hoc.

Доводи ж апелянта обмежуються виключно викладенням своєї незгоди з висновком суду першої інстанції, що міжнародний комерційний арбітраж Ad Hoc є судом в розумінні Законів України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", "Про судоустрій і статус суддів", "Про міжнародний комерційний арбітраж", не зазначаючи, при цьому, норми матеріального права, які б спростовували зазначений висновок в оскаржуваному судовому рішенні, враховуючи, що доводи апеляційної скарги в цій частині повторюють доводи відзиву на позовну заяву, яким вже було надано оцінку судом першої інстанції.

Колегія суддів також приймає до уваги пояснення представника позивача, надані в ході апеляційного розгляду справи, з яких слідує, що спірне податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, оскільки в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким надсилалося рішення ДФС України від 23.03.2018 про відмову у задоволенні скарги позивача та залишення спірного податкового повідомлення-рішення без змін, а з наявної у справі копії переліку поштових відправлень неможливо встановити чи надіслано таке рішення на адресу, яку зазначав позивач у своїй скарзі (а.с. 95).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у рішенні ДФС України від 23.03.2018 адресу позивача зазначено як вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, в той час як у скарзі позивач зазначав адресу вул. Центральна, 71, с. Куражин, Хмельницька область, що також не підтверджує позицію відповідача щодо належного направлення даного рішення ДФС України позивачу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 04.01.2018 №, є протиправним, а тому позов підлягав до задоволення, в той час як апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені ст. 317 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Натомість оскаржуване рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та судом першої інстанції вірно застосовано як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 грудня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6