Справа № 452/2707/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №452/2707/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Крутько О.В.

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області (далі - відповідач) про відновлення житлових субсидій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить:

-відновити житлові субсидії протиправно скасовані з 01.05.2018 року;

-відшкодувати матеріальні збитки, що виникли з 01.05.2018 року в результаті протиправних дій СУСЗН;

-відшкодувати моральну шкоду у сумі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідачем 26.06.2018 року прийнято рішення про скасування субсидії з підстав передбачених абзацом 6 пункту 9 Положення про порядок призначення житлових субсидій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року №329). Вважає, вищевказане рішення протиправним та таким, що порушує його права, оскільки субсидія призначалася з урахуванням фактично проживаючих осіб.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що гр.ОСОБА_1 не внесені у повному обсязі відомості про членів сім'ї, осіб зі складу домогосподарства і те, що у складі домогосподарства зареєстрована непрацююча особа працездатного віку, яка тривалий час перебуває за кордоном на постійному місці проживання і перебування за кордоном такої особи не пов'язане із службовим відрядженням, лікуванням або навчанням.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12.10.2018 року, відповідно до п.2 ч.1 ст.29 КАС України, адміністративну справу передано до Львівського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 05.11.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу на усунення недоліків. 19.11.2018 року позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою від 05.11.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу на усунення недоліків. 19.11.2018 року позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою від 21.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

10.12.2018 року відповідачем подано клопотання за вх.№39717 про розгляд справи без участі представника відповідача.

13.12.2018 року позивачем подана заява за вх.№40255 про розгляд справи без участі позивача.

Ухвалою від 13.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для справи суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Самбірської міської ради, як отримувач житлової субсидії з листопада 2012 року до травня 2018 року.

26.06.2018 року відповідачем прийнято рішення, яким позивачу не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 травня 2018 року з підстав передбачених абзацом 6 пункту 9 Положення про порядок призначення житлових субсидій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року №329).

08.08.2018 року гр.ОСОБА_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_1 звернувся із заявою для отримання субсидії, до якої надав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій зазначив осіб, які зареєстровані у вищевказаному житлі, а саме: ОСОБА_3 (1957 р.н.), ОСОБА_4 (1988 р.н. паспортні дані не вказано), ОСОБА_4 (1990 р.н. паспортні дані не вказані). У розділі ІІ - відомостей про членів сім'ї осіб зі складу домогосподарства позивач не вносив, у зв'язку із тим, що зареєстровані в квартирі особи, в ній фактично не проживають і відомостей про них немає.

18.09.2018 року відповідачем відмовлено в призначенні ОСОБА_1 субсидії на фактично проживаючих осіб.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року №329) (далі - Положення).

Відповідно до п.1 Положення житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п.8 Положення, житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку). Субсидія не може призначатися одночасно за зареєстрованим місцем проживання особи та за місцем її фактичного проживання.

Згідно п.9 Положення, житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім'ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення.

Пунктом 13 Положення, окрім іншого, визначено, що для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

-заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

-декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

-довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

-договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Забороняється вимагати від громадян документи, що не передбачені цим Положенням.

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

У разі коли кількість осіб, зазначених у відомостях про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, відрізняється від кількості осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, внески/платежі об'єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком для призначення житлової субсидії використовуються дані, зазначені у відомостях про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

У разі неподання органами місцевого самоврядування або уповноваженими ними органами відомостей про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у строки, встановлені цим Положенням, а також відсутності таких відомостей рішення про кількість членів домогосподарства, на яких призначається житлова субсидія, приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

На підставі рішення комісії управителі або об'єднання, виконавці комунальних послуг нараховують плату за житлово-комунальні послуги, внески/платежі об'єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком виходячи з кількості осіб домогосподарства, на яких призначено субсидію.

Рішення про призначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією протягом 30 календарних днів з дня прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії.

Отже, для призначення субсидії особа подає заяву про призначення житлової субсидії до відповідного органу, декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами та довідки про доходи. При цьому, громадянин несе відповідальність виключно за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Таким чином, із аналізу вказаних норм Положення слідує, що для призначення субсидії особою зазначаються лише відомості про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, які фактично проживають в житловому приміщенні. Обов'язок перевірки правильності зазначення таких відомостей покладається на орган, що призначає субсидію.

Підстави відмови у призначенні субсидії визначені у п. 6 Положення. Житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо:

1)загальна площа житлового приміщення перевищує 120 кв. метрів для квартири і 200 кв. метрів для індивідуального будинку (крім дитячих будинків сімейного типу та прийомних сімей, а також сімей, в яких не менше року проживають троє і більше дітей, з урахуванням тих, над якими встановлено опіку чи піклування);

2)будь-хто із складу домогосподарства або член сім'ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п'яти років (крім мопеда).

При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані безоплатно чи придбані на пільгових умовах через структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, у тому числі за рахунок грошової допомоги на придбання автомобіля.

Наявність (відсутність) у власності або володінні зазначених осіб транспортних засобів зазначається у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Якщо право власності або володіння на транспортний засіб набуто під час отримання житлової субсидії, громадянин, якому призначено житлову субсидію, протягом 30 календарних днів зобов'язаний повідомити про це структурному підрозділу з питань соціального захисту населення незалежно від розміру вартості транспортного засобу;

3)у складі домогосподарства або у складі сім'ї члена домогосподарства є особи, що досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (далі - особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії), і в цьому періоді:

за інформацією ДФС, Пенсійного фонду України, у них взагалі відсутні доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії; або

вони отримували середньомісячний сукупний дохід менший, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії; та/або

вони не сплатили єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому ніж мінімальний, сумарно протягом трьох місяців у періоді, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Житлові субсидії у випадках, передбачених абзацами другим - четвертим цього підпункту, призначаються, якщо особи, доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії, протягом такого періоду:

навчалися за денною формою навчання у закладах середньої освіти, професійно-технічних навчальних закладах, закладах вищої освіти або зареєстровані у службі зайнятості як такі, що шукають роботу, і в цей період навчалися в центрах професійно-технічної освіти Державної служби зайнятості;

отримували хоча б один із таких видів доходу, як пенсію, стипендію, допомогу при народженні (усиновленні) дитини, допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомогу по догляду за особами з інвалідністю I і II групи внаслідок психічного розладу, допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасову державну соціальну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, допомогу по безробіттю;

4)будь-хто із складу домогосподарства або член сім'ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 5 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень;

5)структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії;

6)структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність у домогосподарства, що одержувало житлову субсидію у попередньому опалювальному (неопалювальному) сезоні, простроченої понад два місяці заборгованості з оплати обов'язкової частки платежу за житлово-комунальні послуги, обов'язкової частки внеску/платежу на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії на наступний опалювальний (неопалювальний) сезон.

Житлова субсидія у випадках, передбачених підпунктами 5 і 6 цього пункту, призначається з початку опалювального (неопалювального) сезону за умови документального підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі) протягом двох місяців з початку такого сезону, в іншому випадку - з місяця, наступного за тим, в якому до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надійшло документальне підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі).

Згідно п.7 Положення, житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім'ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.

Судом встановлено, що позивач проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою разом із позивачем також зареєстровані: ОСОБА_5 (колишня дружина (1957 р.н.), ОСОБА_4 (син) (1988 р.н. паспортні дані не вказано), ОСОБА_4 (дочка) (ІНФОРМАЦІЯ_3 паспортні дані не вказані).

Проте, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_4 фактично не проживають за місцем реєстрації.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №364 від 10.09.2018 року позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 один.

Згідно ч.2 ст.2 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

З огляду на вищенаведене, оскільки зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 особи: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_4, фактично не проживають з позивачем, не пов'язані спільним побутом, а відтак не можуть включатися до членів його сім'ї.

Матеріали справи свідчать, що обґрунтовуючи відмову у призначенні ОСОБА_1 субсидії з 01.05.2018 року відповідач посилається на пункт 9 абзацу 6 Положення про порядок призначення житлових субсидій затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року №329). Зазначене рішення є необґрунтованим, не вказано, які обставини взято до уваги при його прийнятті. Лише у відзиві відповідач вказує, що ОСОБА_1 не внесені у повному обсязі відомості про членів сім'ї, осіб зі складу домогосподарства і те, що у складі домогосподарства зареєстрована непрацюючого особа працездатного віку, яка тривалий час перебуває за кордоном на постійному місці проживання і перебування за кордоном такої особи не пов'язане із службовим відрядженням, лікуванням навчання.

Суд звертає увагу, що відповідачем на підтвердження обґрунтованості відмови у призначенні субсидії не надано доказів. Не зазначено, які відомості про членів сім'ї не внесені в повному обсязі; не зазначено, яка саме непрацююча особа працездатного віку тривалий час перебувала закордоном.

З огляду на те, що позивач - ОСОБА_1 проживає один за адресою: АДРЕСА_1, а зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_4 не є членами його сім'ї та членами домогосподарства, відмова позивачу у призначенні житлової субсидії є протиправною.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області, як суб'єкт владних повноважень, не довело правомірності своїх дій при прийнятті рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1. Зобов'язати Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію з 01.05.2018 року з проведенням відповідного перерахунку нарахованих і сплачених ОСОБА_1 сум за житлово-комунальні послуги.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин.

Частиною 1 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв'язку між діями відповідача та заподіянням моральної шкоди (у вигляді душевних страждань, психологічних переживань, тощо).

Саме лише твердження позивача про те, що моральна шкода була спричинена йому внаслідок прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні субсидії не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди є необґрунтованою та безпідставною, а тому не підлягає задоволенню.

Судові витрати позивач не поніс, тому відсутні підстави для їх відшкодування.

Керуючись ст.ст.14, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області призначити ОСОБА_1 житлову субсидію з 01.05.2018 року з проведенням відповідного перерахунку нарахованих і сплачених ОСОБА_1 сум за житлово-комунальні послуги.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Управління соціального захисту населення Самбірської міської ради Львівської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2018 року.

Суддя Крутько О.В.