Справа № 158/534/16-а
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3167/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Болюк Н. В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Ківерцівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2016 року у справі № 158/534/16-а (постанова ухвалена о 15:00 год у м. Ківерці судом у складі головуючого судді Корецької В. В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області Котельчук Н. С. (далі - державний виконавець), а також визнати неправомірними та скасувати винесені нею постанови: від 12 травня 2015 року про накладення на нього штрафів у сумі 170 грн та 340 грн у виконавчих провадженнях № 45604617 та № 45604909; від 07 грудня 2015 року про відкриття виконавчих проваджень № 49582617 та № 49582276 з примусового виконання постанов № 45604617 та № 45604909 від 27 квітня 2015 року про стягнення з нього по 170 грн штрафу та виконавчих проваджень № 49582717 та № 49582355 з примусового виконання постанов № 45604617 та № 45604909 від 12 травня 2015 року про стягнення з нього штрафу по 340 грн; від 07 грудня 2015 року про відкриття виконавчих проваджень № 49582512 та № 49581375 з примусового виконання постанов № 45604617 та № 45604909 від 27 квітня 2015 року про стягнення з нього виконавчого збору в сумі 680 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що державним виконавцем протиправно винесено оскаржені постанови, оскільки він самостійно без відповідного спеціаліста у галузі земельних відносин не міг виконати рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 травня 2014 року, про що повідомляв державного виконавця.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2016 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що всі виконавчі дії, пов'язані з виконанням рішення суду у цивільній справі № 158/3/14-ц вчинені державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 606-XIV), а відтак судом першої інстанції безпідставно визнано протиправними дії державного виконавця та скасовано оскаржені постанови.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на законність рішення суду першої інстанції, просили відмовити у її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідача належним чином повідомлено про дату, час та місце його проведення, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 травня 2014 року у справі № 158/3/14-ц ОСОБА_1 зобов'язано: усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом звільнення частини земельної ділянки площею 0,0165 га, а саме 5,07 м від поворотної точки А по межі БА, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 21 листопада 2012 року серії НОМЕР_1; знести частину господарської споруди (гаража для сільгосптехніки), що розташована в межах частини самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0165 га на АДРЕСА_1.

19 листопада 2014 року Ківерцівським районним судом Волинської області у зв'язку з набранням вказаним вище рішенням законної сили видано два виконавчих листа № 158/3/14ц.

За вказаними виконавчими листами 25 листопада 2014 року державним виконавцем були відкриті два виконавчі провадження № 45604617 та № 45604909, про що винесено відповідні постанови, якими боржнику надано строк для самостійного виконання до 02 грудня 2014 року

Перевірку виконання згаданих вище документів було здійснено 24 квітня 2015 року, у ході якої з'ясовано, що самостійно ОСОБА_1 вони не виконані. Боржнику було повторно надано строк для самостійного виконання до 05 травня 2015 року.

27 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанови у виконавчих провадженнях № 45604617 та № 45604909 про накладення на ОСОБА_1 по 170 грн штрафу за невиконання згаданих вище виконавчих документів у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин.

Цього ж дня державний виконавець винесла постанови про стягнення з ОСОБА_1 по 680 грн виконавчого збору у згаданих виконавчих провадженнях за невиконання вказаних вище виконавчих документів в термін, що підлягав самостійному виконанню.

Проведеною 08 травня 2015 року перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконав згадані виконавчі документи у встановлений державним виконавцем строк без поважних на те причин у зв'язку з чим 12 травня 2015 року державним виконавцем винесено постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340 грн в обох виконавчих провадженнях.

24 листопада 2015 року державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників Ківерцівського відділу поліції ГУНП у Волинській області та представника держгеокадастру у Ківерцівському районі до вчинення виконавчих дій у згаданих вище виконавчих документах та повідомлено про те, що такі дії будуть проведені 03 грудня 2015 року.

04 грудня 2015 року у зв'язку з повним фактичним виконанням згаданих виконавчих документів державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень № 45604617 та № 45604909.

07 грудня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження: № 49582512 та № 49581375 з примусового виконання постанов про стягнення з ОСОБА_1 по 680 грн виконавчого збору, № 49582617 та № 49582276 з примусового виконання постанов про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафів по 170 грн, № 49582717 та № 49582355 з примусового виконання постанов про стягнення з ОСОБА_1 штрафів по 340 грн.

Вважаючи незаконними згадані вище постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не був у змозі самостійно виконати згадане вище рішення суду про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки для цього (встановлення кутів та поворотів на місцевості, а також для встановлення відповідної площі за вказаними у рішеннях межах) потрібен відповідний спеціаліст. При цьому такого спеціаліста (представника відділу Держгеокадастру Ківерцівського району Волинської області) на виконання рішення суду було вперше залучено за постановою державного виконавця лише 24 листопада 2015 року на 03 грудня 2015 року, який на вказану дату не прибув. Таким чином, на думку суду першої інстанції, ОСОБА_1 був позбавлений можливості на самостійне добровільне виконання рішення, тому оскаржувані постанови державного виконавця винесені з порушенням вимог Закону № 606-XIV.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом № 606-ХІV.

За змістом частини першої статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Закону № 606-ХІV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 25 Закону № 606-ХІV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до пунктів 1-2 статті 75 Закону № 606-XIV, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення

боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно пункту 6 статті 28 Закону № 606-XIV у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до підпункту 3.7.4 пункту 3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Інструкція) у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

Згідно пункту 8.8 Інструкції при виконанні рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у разі якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій та накладені на нього штрафи у передбачених Законом випадках, державний виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення. Після завершення виконавчого провадження з виконання рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, якщо виконавчий збір, витрати на організацію та проведення виконавчих дій, штрафи не стягнуто, державний виконавець відкриває виконавчі провадження за відповідними постановами та вживає заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом, шляхом звернення стягнення на кошти та інше належне боржнику майно.

Таким чином, після відкриття виконавчих проваджень за відповідними виконавчими документами боржник зобов'язаний добровільно вчинити відповідні дії для їх виконання. У разі, якщо боржник самостійно не вчинив вказані дії на нього накладається штраф та стягується виконавчий збір. При повторному невиконанні виконавчого документа на нього накладається штраф у подвійному розмірі.

У випадку, якщо після завершення виконавчого провадження з виконання виконавчого документа, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, виконавчий збір та штрафи не стягнуто, державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавчі провадження за відповідними постановами та вжити заходів щодо їх примусового виконання, передбачених Законом, шляхом звернення стягнення на кошти та інше належне боржнику майно.

Оскільки ОСОБА_1 добровільно не виконав згадані вище виконавчі документи у наданий державним виконавцем строк, а також у повторно наданий строк, державний виконавець цілком правомірно виніс постанови про стягнення з нього виконавчого збору, а також про накладення на нього штрафів за невиконання виконавчих документів та повторне їх невиконання.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що він був не в змозі самостійно виконати відповідне рішення суду, оскільки для цього потрібен спеціаліст, то суд вказує на наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 Закону № 606-XIV, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові державного виконавця, а також надати усні рекомендації щодо дій, які виконуються за його присутності.

Таким чином, спеціаліст може бути залучений з ініціативи, як державного виконавця, так і з ініціативи боржника, про що ним подається відповідна заява.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення ОСОБА_1 до державного виконавця про залучення відповідного спеціаліста, що в свою чергу свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності можливості у позивача на самостійне виконання рішення суду.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та прийшов до помилкового висновку про незаконність дій державного виконавця та винесених нею постанов.

Окрім того судом першої інстанції не встановлено всіх обставин справи, зокрема, ним не з'ясовано того, що державним виконавцем було винесено чотири постанови про накладення на позивача штрафів, а саме: 27 квітня 2015 року дві постанови у виконавчих провадженнях № 45604617 та № 45604909 про накладення на ОСОБА_1 по 170 грн штрафу, та 12 травня 2015 року дві постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі по 340 грн у згаданих виконавчих провадженнях, в результаті чого прийнято рішення яким скасувано неіснуючі постанови від 12 травня 2015 року про накладення на ОСОБА_1 по 170 грн штрафу у виконавчих провадженнях № 45604617 та № 45604909.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не з'ясовано всіх обставин справи, допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ківерцівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити.

Постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 05 грудня 2016 року у справі № 158/534/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Ківерцівського районного управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанов.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлено 20.12.2018 року