Справа № 170/350/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2002/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шацького районного суду Волинської області від 05 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Жевнєрової Н.В. в смт. Шацьк, яке у повному обсязі складене 14.09.2018, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП №1 Любомильського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Крата Станіслава Ігоровича, поліцейського СРПП №1 Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Пшави В.Л. про визнання дій протиправними і скасування постанов про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративними позовами до інспектора СРПП №1 Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Крата Станіслава Ігоровича (далі - відповідач-1), поліцейського СРПП №1 Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Пшави В.Л. (далі - відповідач-2), в яких просить: визнати протиправними дії відповідача-1 з притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП; визнати протиправними дії відповідача-2 з притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП; скасувати постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі: серії НК № 106990 від 27.05.2018; серії НК № 106991 від 27.05.2018; серії НК № 106992 від 27.05.2018; зобов'язати Любомльський відділ поліції ГУНП у Волинській області видалити з відповідної бази даних записи про здійснення позивачем правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою Шацького районного суду Волинської області від 10 липня 2018 року об'єднано вказані позови в одне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій відповідачів, оскільки оскаржувані постанови складалися у його відсутності та конкретної дорожньої обстановки, доказів правопорушень не надано, факти порушень основані на припущеннях та не відображають дійсних обставин справи, винесені з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо їх змісту та процедури складання, а отже є незаконними та підлягають скасуванню.

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 05 вересня 2018 року відмовлено повністю у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, на підставі оцінки досліджених доказів у їх сукупності, суд першої інстанції виходив з того, що підстав визнання дій поліцейських у зв'язку з притягненням позивача до адміністративної відповідальності згідно з оскаржуваними ним постановами під час судового розгляду не встановлено, зміст оскаржуваних постанов відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, стягнення накладено відповідно до вимог закону, доказів на підтвердження протиправності постанов суду не надано, а наведені позивачем підстави його невинуватості у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що дане рішення є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржуване рішення суду, а провадження відносно нього в оскаржуваних справах про адміністративне правопорушення за якими його притягнуто до адміністративної відповідальності, закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зобов'язати Любомльський відділ поліції ГУНИ у Волинській області видалити з відповідної бази даних запис про здійснення позивачем правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ч. 5 ст. 121. ст. 125 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції формально і однобічно дійшов висновків про наявність в його діях складу адміністративних правопорушень та не з'ясував всіх обставин справи. Суд посилається на докази, які відповідачі не надавали і взагалі будь-яких доказів щодо вчинення ним адміністративних правопорушень відповідачі не надали. Також зазначає, що судом не враховано вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП щодо накладення стягнень за декілька порушень, які одночасно розглядались одним і тим же органом. Вважає, що його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідач-1 подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу без його участі. Інші сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Судом встановлено, що постановою, винесеною інспектором СРПП №1 ст.лейтенантом Кратом Станіславом Ігоровичем серії НК №106990 від 27.05.2018, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 27 27.05.2018 року о 00 год. 45 хв. ОСОБА_2 в смт. Шацьк по вул. Шковороди керував автомобілем Фольксваген Гольф, н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, чим порушив вимоги п.2.1 ПДР.

Згідно постанови, винесеної поліцейським СРПП №1 ст.лейтенантом Пшавою В.Л. серії НК №106992 від 27.05.2018 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у виді попередження.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 27.05.2018 року о 00 год. 45 хв. в смт. Шацьк по вул. Шковороди керував автомобілем Фольксваген Гольф, н.з. НОМЕР_1, який не був укомплектований вогнегасником, чим порушив п. 31.4.7 ПДР.

Згідно постанови, винесеної поліцейським СРПП №1 ст.лейтенантом Пшавою В.Л. серії НК №106991 від 27.05.2018 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 27.05.2018 року о 00 год. 45 хв. в смт. Шацьк по вул. Шковороди керував автомобілем Фольксваген Гольф, н.з. НОМЕР_1, не користуючись ременем безпеки, чим порушив п.2.3 «в» ПДР.

Перевіряючи законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Стаття 258 КУпАП визначає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 251 КупАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно норм ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об'єктивних і суб'єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб'єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Як уже зазначалось вище, згідно оскаржуваних постанов відповідачів, позивача притягнуто до відповідальності за те, що він 27 27.05.2018 року о 00 год. 45 хв. в смт. Шацьк по вул. Шковороди керував автомобілем Фольксваген Гольф, н.з. НОМЕР_1 не користуючись ременем безпеки, без посвідчення водія, а сам автомобіль не був укомплектований вогнегасником , чим порушив вимоги пункти 2.1, 31.4.7, 2.3 «в» ПДР.

ОСОБА_2 в позовні заяві зазначив, що вказана інформація в оскаржуваних постановах не відповідає дійсним обставина, оскільки 26.05.2018 близько 23:30 год. на прохання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він на автомобілі марки Фольксваген Гольф н.з. НОМЕР_1 підвозив їх додому з с. Світязь в смт. Шацьк. Рухаючись по дорозі з с. Світязь. в смт. Шацьк по вул. Шковороди йому на зустріч рухався автомобіль з увімкнутими проблисковими маячками синього та червоного кольорів, у зв'язку з чим він прийняв рух автомобіля вправо та зупинив. До нього підійшов працівник поліції, який не представився, однак в ньому впізнав Крата Станіслава Ігоровича як жителя смт. Шацьк. Також працівник поліції, не пояснивши про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу, яким він рухався, відразу наказав позивачу пройти до його автомобіля для проведення огляду на стан сп'яніння з використанням технічних засобів. На пропозицію інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 відмовив, мотивуючи тим, що ним не роз'яснено причину зупинки транспортного засобу та підстави для проведення огляду на стан сп'яніння.

Тоді інспектор патрульної поліції Крат С.І. наказав ОСОБА_2 сісти в його автомобіль та проїхати на приймальне відділення ІІІацької районної лікарні. На його вимогу (пропозицію) ОСОБА_2 погодився і вони проїхали до лікарні, де лікарем з порушенням вимог діючого законодавства проведено медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, при цьому не надавши ОСОБА_2 жодної копії документа про проведення такого огляду.

Перед проведенням огляду на стан сп'яніння в приміщенні коридору ІІІацької районної лікарні працівник патрульної поліції Крат С.І. попросив пред'явити документи на автомобіль та посвідчення водія. Оскільки документи в позивача працівник патрульної поліції попросив пред'явити у приміщенні коридору Шацької районної лікарні, відповідно таких документів надати не зміг, так як вони залишились в автомобілі. Позивач запропонував під'їхати до його автомобіля, де зможе їх надати, однак на його пропозицію інспектор поліції нічого не відповів і жодних заходів щодо перевірки наявності в автомобілі запитуваних документів не вжив. Після проведення огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 пішки повернувся до автомобіля та підвіз ОСОБА_7 і ОСОБА_8 додому, після чого сам на вказаному автомобілі поїхав додому.

За вказаних обставин вважає, що у його діях, які кваліфікуються за ч.1 ст. 126 КУпАП, відсутній склад правопорушення за відсутності суб'єктивної сторони вищевказаного складу.

Позивач не визнав пред'явлене йому у вину правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення, зазначивши, що під час зупинки автомобіля із застосуванням проблискових маячків, працівники поліції, які рухались йому на зустріч із увімкнутим світлом фар не могли бачити чи був він пристебнутий ременем безпеки чи ні, оскільки це була темна пора доби і він також рухався їм на зустріч із увімкнутим світлом фар, а коли він здійснив зупинку автомобіля, то вийшов з нього і став йти назустріч до поліцейського Крата С.І., який ішов йому на зустріч. Також зазначив, що поліцейського Пшави В.Л. на місці зупинки його автомобіля не було. До нього підходив лише інспектор поліції Крат С.І.

При таких же обставинах позивач зазначив, що поліцейський Пшава В.Л. до його автомобіля не підходив та не перевіряв наявність вогнегасника, у зв'язку з чим вважає, що склад правопорушення, передбачений ст. 125 КУпАП відсутній.

Апелянт зазначає, що про такі ж обставини надав пояснення суду, однак вони не були взяті до уваги.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що матеріали справи не місять відзиву на позовну заяву, а також доказів на спростування доводів позивача.

Необхідно також звернути увагу й на недотримання відповідачами вимог статті 36 КУпАП, за якою якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень не підтверджується жодними доказами, і при таких обставинах у позивача відсутні діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення та є підставою залучення його до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126, ст. 125, ч. 5 ст. 121 КУпАП, відтак позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 106990, НК № 106991 та НК № 106992 від 27.05.2018 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Колегія суддів враховує, що Любомльський відділ поліції ГУНП у Волинській області не був залучений у справу в якості співвідповідача, а отже відсутні підстави для розгляду та задоволення позовних вимог про зобов'язання Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області видалити з відповідної бази даних записи про здійснення позивачем правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Статтею 242 КАС України, зокрема визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, рішення суду першої інстанції ґрунтується на неповно і не всебічно з'ясованих обставинах, а отже прийняте з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому з урахуванням статей 315, 317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям постанови.

Згідно частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи, що позивачем не представлено суду будь-яких доказів про понесені судові витрати і матеріали справи таких не містять, колегія суддів вважає, що судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 243, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 05 вересня 2018 року у справі № 170/350/18 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора СРПП № 1 Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Крата Станіслава Ігоровича з притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Визнати протиправними дії поліцейського СРПП № 1 Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції Пшави В.Л. з притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Скасувати: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 106990 від 27 травня 2018 року; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 106991 від 27 травня 2018 року; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 106992 від 27 травня 2018 року.

Провадження у справах про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, ст. 125 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 20.12.2018.