Справа № 809/1352/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/479/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Вищої Ради Правосуддя Бенедисюка Ігоря Михайловича третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання безіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року (суддя першої інстанції Шульгач М.П., м. Тернопіль, повний текст складено 09.07.2018),

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року у справі № 809/1352/17.

17 жовтня 2018 року вказану справу разом із апеляційною скаргою на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 липня 2018 року зареєстровано у Восьмому апеляційному адміністративному суду у зв'язку з їх передачею відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України як визначеному частиною шостою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суду, якому передаються справи Львівського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно з Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 455/2017 «Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах».

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року призначено дану справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 01 листопада 2018 року.

18.12.2018 на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддям Большаковій О.О., Ковалю Р.Й. та Глушку І.В.

Заява мотивована тим, що судді на його думку безпідставно відмовили йому в задоволенні заяви про відвід судді Коваля Р.Й.

Ознайомившись із заявою позивача про відвід суддям, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість з огляду на наступне.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (іі) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об'єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

Не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, у тому числі, подібних, а також з участю цих самих сторін.

Судовий захист є юрисдикційною формою захисту порушених або оспорюваних суб'єктивних прав та інтересів. Сутність такої форми захисту полягає в тому, що особа, яка вважає, що її права та законні інтереси порушені неправомірними діями інших осіб чи органів, звертається за захистом до суду як державного органу, уповноваженого вирішувати спори з метою відновлення порушеного права й припинення такого порушення. Визначальною складовою принципу захисту прав та інтересів є забезпечення гарантій права кожної людини на ефективний судовий захист.

Право на судовий захист законних прав та інтересів кожного громадянина гарантується статтею 55 Конституції. Цією нормою передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом статті 64 Основного закону, право на судовий захист не може бути обмежене.

У висновку № 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Отже, прийняття процесуальних актів, а також дії суду під час розгляду справи належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження дій чи актів, що стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Правову оцінку дій суд під час розгляду справи, перевірку законності та обґрунтованості прийнятих судових рішень має виключно відповідний суд згідно з процесуальним законодавством в межах провадження відповідної справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Слід також звернути увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Зазначена у заяві позивача обставина, а саме прийняття суддями рішення про відмову в задоволенні заяви про відвід судді, з яким позивач не погодився, не є підставою для висновку про упередженість суддів та існування обгрунтованої недовіри.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Крім того, частиною 4 статті 36 КАС України чітко визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що висловлення суддею правової позиції, не може свідчити про упередженість судді у даній справі.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Частиною 4 статті 40 КАС України передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись статтями 36, 37, 38, 40, 248, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства, суд,

У Х В А Л И В :

заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Большаковій О.О., Ковалю Р.Й., Глушку І.В. визнати необґрунтованою.

Зупинити провадження у справі до вирішення заяви про відвід у встановленому законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

Р.Й. Коваль