Справа № 823/2044/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2044/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.А. Гайдаш
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(скорочена)

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уманської міської ради Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Софія 6», треті особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Уманське управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, приватне підприємство «Уманьрембуд 2» про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Уманської міської ради Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Софія" (третя особа 1), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Уманське управління Державної казначейської служби України у Черкаській області (третя особа 2), приватне підприємство "Уманьрембуд 2" (третя особа 3) про: визнання протиправним та скасування рішення від 23.12.2016 №6.20-22/7 "Про затвердження міської програми створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та організації заходів, пов'язаних з проведенням їх технічної інвентаризації на 2017-2020 роки" - в частині включення до переліку об'єктів захисних споруд, які належать до сфери управління виконавчого комітету Уманської міської ради житлового будинку (600 кв.м. підвального приміщення) №6 по вул. Володимира Мономаха в м. Умані Черкаської області.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що орган місцевого самоврядування не має права без згоди співвласників багатоквартирного будинку - власників приватизованих квартир - розпоряджатися спільним майном будинку, в тому числі, підвальними приміщеннями, що свідчить про незаконність оскаржуваного рішення в частині.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Уманської міської ради від 23.12.2016 №6.20-22/7 "Про затвердження міської програми створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та організації заходів, пов'язаних з проведенням їх технічної інвентаризації на 2017-2020 роки" включено до переліку об'єктів захисних споруд цивільного захисту, які належать до сфери управління виконавчого комітету Уманської міської ради певні об'єкти, зокрема, підвальне приміщення житлового будинку №6 по вул. Володимира Мономаха в м. Умані Черкаської області, що віднесене до захисної споруди протирадіаційного укриття.

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням в частині, та вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що нежитлові підвальні приміщення за адресою: м. Умань, вул. Володимира Мономаха, буд.6, належить на праві власності Уманській міській раді, а відтак, остання приймаючи спірне рішення, діяла у межах та у спосіб визначений законодавством України.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 звертає увагу на те, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інд. номер 76847309 від 23.12.2016, власником нежитлових підвальних приміщень за адресою: м. Умань, вул. Володимира Мономаха, буд.6 є Уманська міська рада.

В свою чергу, приписами ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування.

В контексті положень ч. 1 ст. 29, п. 3 ч. 1 ст. 36 Закону №280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад; організація та участь у здійсненні заходів, пов'язаних з мобілізаційною підготовкою та цивільним захистом, на відповідній території.

Згідно з ч.2 ст.19 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить, зокрема: забезпечення цивільного захисту на відповідній території; розроблення та забезпечення реалізації програм та планів заходів у сфері цивільного захисту, зокрема спрямованих на захист населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, забезпечення техногенної та пожежної безпеки; організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту.

Згідно з ч.ч.4, 12 ст.32 Кодексу цивільного захисту України, для вирішення питань щодо укриття населення в захисних спорудах цивільного захисту центральні органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та суб'єкти господарювання завчасно створюють фонд таких споруд.

Захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що до повноважень відповідача належить здійснення заходів щодо забезпечення цивільного захисту населення, у т.ч. шляхом створення, обліку та утримання захисних споруд.

Приписами п. 4 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138 встановлено, що фонд захисних споруд створюється міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, суб'єктами господарювання відповідно до Кодексу цивільного захисту України.

Положеннями п.п. 6, 7 Порядку, зокрема, передбачено, що створення фонду захисних споруд здійснюється, зокрема, шляхом обстеження та взяття на облік підземних і наземних будівель і споруд, гірських та інших виробків і підземних порожнин для встановлення можливості їх використання для укриття населення як споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.

Для встановлення можливості використання для укриття населення як споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів обстежують підвальні, цокольні і перші поверхи об'єктів цивільного і промислового призначення.

Так, рішенням Уманської міської ради від 23.12.2016 №6.33-22/7 надано згоду на передачу з балансу КП «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» на баланс ОСББ «Софія-6» житлового будинку №6 по вул. Володимира Мономаха в м. Умані.

Разом з тим, згідно з актом від 01.02.2017 приймання-передачі житлового комплексу або його частини, з балансу КП «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» на баланс ОСББ «Софія-6» передано дев'ятиповерховий житловий будинок, загальною площею забудови 918 кв.м., площею квартир - 4207,3 кв.м., площею допоміжних приміщень - 1836,7 кв.м., у т.ч.: сходові клітки - 217,8 кв.м.; поза квартирні коридори - 717,7 кв.м.; сміттєкамери - 1,2 кв.м.; горища - 817 кв.м.; шахти і машинні відділення ліфтів - 24 кв.м.

Водночас, підвальні приміщення вказаного будинку на баланс ОСББ «Софія-6» не передавались. Не спростовано вказаного і апелянтом жодними доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводів апелянта стосовно того, що вказані підвальні приміщення належать власникам квартир зазначеного будинку, з огляду на те, що такі посилання спростовуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інд. номер 76847309 від 23.12.2016.

В той же час, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду, апелянтом не надано жодних доказів, які б належним чином підтверджували його правову позицію та вказували на порушення судом першої інстанції вимог матеріального або процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення.

В свою чергу, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, надав суду належні і достатні докази, які спростовують твердження позивача, та навів доводи на підтвердження обгрунтованості прийнятого рішення в частині, яка є предметом спору.

В частині посилань апелянта на висновки Конституційного Суду України, які викладені в рішенні від 02.03.2004 № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004, за якими допоміжні приміщення стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, то за наявності зазначеного вище витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказані доводи не можуть спростовувати факт наявності права власності Уманської міської ради на підвальні приміщення житлового будинку №6 по вул. Володимира Мономаха в м. Умані, а відповідно і права розпорядження таким майном.

Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що позивач не є орендарем вищевказаного приміщення відповідно до договору від 14.05.2017, укладеному з ОСББ «Софія-6», оскільки, власником приміщення є саме Уманська міська рада, а доказів укладення з нею договору оренди суду не надано, а отже позивачем не доведено належними доказами факт порушення своїх прав чи інтересів оскаржуваним рішенням.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який вказав, що Уманська міська рада Черкаської області, приймаючи спірне рішення про затвердження міської програми створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та організації заходів, пов'язаних з проведенням їх технічної інвентаризації на 2017-2020 роки, діяла у межах та у спосіб визначений законодавством України у сфері цивільного захисту. А отже, законні підстави для задоволення вимог ОСОБА_2 - відсутні.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 18.12.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук