Справа № 826/13250/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у м. Києві до Державного підприємства Міністерства оборони України «Київський механічний завод» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року Головне управління ДФС у м. Києві (далі - Позивач, ГУ ДФС у м. Києві) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Київський механічний завод» (далі - Відповідач, ДП «КМЗ») про стягнення коштів з рахунків у банках, що обслуговують такого платника та за рахунок готівки на суму податкового боргу у розмірі 6 809 632,22 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2018 року позовну заяву повернуто у зв'язку з неусуненням викладених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліків з підстав ненадання документу про сплату судового збору, відсутністю оригіналу чи належним чином завіреної копії довіреності особи, яка подала заяву про продовження строку для усунення недоліків, а також необґрунтованістю клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що з метою усунення визначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліків ГУ ДФС у м. Києві була направлена заява про продовження строку для усунення недоліків, яка підписана уповноваженою на те особою.

Після усунення визначених в ухвалі від 01.11.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.12.2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «КМЗ» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому наголошує на неврахуванні Апелянтом того, що в першу чергу судом забезпечується перевірка наявності в особи повноважень на підписання будь-якого процесуального документу, що подається до суду, а тому, за відсутності належним чином оформленого документа, що підтверджує повноваження особи на підписання клопотання, останнє не розглядається. Крім того, підкреслює, що судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що, по-перше, клопотання про продовження строків для усунення недоліків не підлягає задоволенню з огляду на підписання його особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено, по-друге, клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, не обмежена в праві в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору. Викладене, на переконання суду першої інстанції, дає підстави для висновку, що у межах встановленого строку визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не були усунуті, наслідком чого є повернення позовної заяви.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Приписи п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, єдиною підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є неусунення останнім недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.08.2018 року було залишено без руху позовну заяву ГУ ДФС у м. Києві з підстав недодання до неї документу про сплату судового збору на суму 102 144,48 грн. та надано десятиденний строк для усунення відповідних недоліків. Крім того, даною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання Позивача про відстрочення сплати судового збору.

Копію даної ухвали отримано ГУ ДФС у м. Києві 01.09.2018 року (а.с. 10).

На виконання вимог даної ухвали на адресу суду від Позивача надійшло клопотання про продовження строку на сплату судового збору, підписане ОСОБА_1, до якого було додано копію довіреності від 14.08.2018 року №1326/2613-10-06-17 (а.с. 12).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на підписання її особою, яка не вправі її підписувати, з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Зі змісту ч. ч. 3, 6, 8 ст. 59 КАС України вбачається, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. При цьому оригінал такої довіреності, її копія, засвідчена суддею, або її копія, засвідчена у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що копія довіреності може засвідчуватись лише суддею, або у визначеному законом порядку.

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верхового Суду, викладеною, зокрема, в ухвалах від 19.02.2018 року у справі №826/3094/17 та у справі №813/2868/17.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, клопотання підписано ОСОБА_1, який визначає себе як представник ГУ ДФС у м. Києві. Разом з тим, до заявленого клопотання не додано оригінал довіреності останнього або належним чином завіреної її копії, адже жодним чином не завірена копія довіреності від 14.08.2018 року №1326/2613-10-06-17 (а.с. 12), яка додана до клопотання про продовження строку для усунення недоліків, не вважається документом, який підтверджує повноваження представника у розумінні процесуального закону.

Відповідно до п. п. 6, 7 глави 3 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємства, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року №1000/5, право засвідчення документів та їх копій може надаватися посадовим та іншим особам на підставі довіреності. У посадових інструкціях визначаються повноваження щодо засвідчення документів та їх копій.

Згідно п. 8 глави 10 розділу ІІ вказаних Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Водночас, у матеріалах справи відсутній оригінал чи належним чином засвідчена копія довіреності на ім'я ОСОБА_1 на представництво ГУ ДФС у м. Києві із правом подання та підписання клопотання, а додана до останнього копія довіреності не є документом, що посвідчує повноваження такої особи на підписання процесуальних документів, оскільки не засвідчена у визначеному законом порядку.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 754/12087/17, від 07.05.2018 року у справі № 459/2302/17.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків з огляду на підписання його особою, право якої на підписання відповідного документу не підтверджено в установленому КАС України порядку.

Крім іншого, Окружним адміністративним судом міста Києва обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регламентовано статтею 8 Закону України «Про судовий збір», приписи якої не містять підстав та умов для звільнення суб'єктів владних повноважень від сплати судового збору, зменшення його розміру, відстрочення або розстрочення.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що викладені ГУ ДФС у м. Києві у клопотанні про відстрочення сплати судового збору обставини не можуть бути підставою для його задоволення в силу положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що у межах установлених строків Позивачем не були усунуті визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки, наслідком чого, як вже було зазначено раніше, є повернення позовної заяви.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, обґрунтовано зазначивши про наявність правових підстав для залишення повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 240, 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено « 19» грудня 2018 року.