Справа № 0940/1181/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2099/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року про відмову у поновленні процесуального строку та повернення позовної заяви в частині позовних вимог (суддя - Григорук О.Б., м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, скасування грошового атестату №100 від 06.11.2015, довідки від 06.11.2015 та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 05.07.2018 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про: скасування грошового атестату №100 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 06.11.2015 та зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення з урахуванням: за 2013 рік одноразової премії в сумі 513,30 грн., за 2014 рік одноразової премії в розмірі 770,02 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі - 7258,00 грн., за 2015 рік - одноразової премії в розмірі 1459,86 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 8760,00 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі - 8760,00 грн., грошової допомоги за безпосередню участь у антитерористичній операції в сумі - 18913,00 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі - 4031,80 грн.; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування зазначених щомісячних додаткових видів грошового забезпечення при обчисленні розміру пенсії позивача з 06.11.2015 та зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням вищевказаних щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з подальшим урахуванням цих сум при черговому перерахунку розміру пенсії та провести доплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат без обмеження граничного розміру пенсії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у справі №0940/1181/18 відмовлено в задоволенні заяви про поновлення процесуального строку для звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в частині позовних вимог про скасування грошового атестату №100 від 06.11.2015 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 06.11.2015 та позовну заяву в частині позовних вимог про скасування грошового атестату №100 від 06.11.2015 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 06.11.2015 повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що про порушення своїх прав, а саме про не включення до грошового атестату та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення одноразової премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за участь в АТО, дізнався лише в лютому 2018 року, оскільки до цього часу не був ознайомлений із грошовим атестатом від 06.11.2015 №100 та довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 06.11.2015, про що свідчить відсутність його підпису на цих документах. Скаржник також покликається на статтю 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII), за змістом якої перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Вважає, що правовідносини, які виникли у розглядуваній справі, повинні регулюватись вищенаведеними приписами законодавства, та до них не повинен застосовуватись загальний строк звернення до адміністративного суду.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 05.07.2018 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про: скасування грошового атестату №100 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 06.11.2015 та зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області в особі Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області грошовий атестат та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення з урахуванням: за 2013 рік одноразової премії в сумі 513,30 грн., за 2014 рік одноразової премії в розмірі 770,02 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі - 7258,00 грн., за 2015 рік - одноразової премії в розмірі 1459,86 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 8760,00 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі - 8760,00 грн., грошової допомоги за безпосередню участь у антитерористичній операції в сумі - 18913,00 грн., компенсації за невикористану відпустку в сумі - 4031,80 грн.; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування зазначених щомісячних додаткових видів грошового забезпечення при обчисленні розміру пенсії позивача з 06.11.2015 та зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з урахуванням вищевказаних щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з подальшим урахуванням цих сум при черговому перерахунку розміру пенсії та провести доплату різниці між фактично отриманим та перерахованим розміром пенсійних виплат без обмеження граничного розміру пенсії.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі №0940/1181/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із позовними вимогами до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про скасування грошового атестату №100 від 06.11.2015 та довідки від 06.11.2015, із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та відповідних доказів, які їх підтверджують, або вказати інші достатні підстави для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем 03.08.2018 подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із позовом, яка мотивована тим, що про порушення своїх прав йому стало відомо в лютому 2018 року. Також зазначив, що 06.11.2015 відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було направлено грошовий атестат про грошове забезпечення позивача №100 та довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 06.11.2015. Однак, по причині не ознайомлення позивача з даними документами він не мав можливості дізнатися про вказані обставини з мотивів, що був впевнений у належному виконанні обов'язків працівниками відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у справі №0940/1181/18 відмовлено в задоволенні заяви про поновлення процесуального строку для звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в частині позовних вимог про скасування грошового атестату №100 від 06.11.2015 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 06.11.2015 та позовну заяву в частині позовних вимог про скасування грошового атестату №100 від 06.11.2015 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 06.11.2015 повернуто позивачу.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції про повернення позовної заяви виходячи з наступного.

Питання залишення позовної заяви без руху та повернення позову врегульовані діючим процесуальним законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За правилами статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 120 КАС України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

КАС України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: - це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об'єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду; - це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; - ця причина виникла протягом строку, який пропущено; - ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

ОСОБА_1 з позовом про скасування грошового атестату від 06.11.2015 та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії від 06.11.2015 звернувся лише 05.07.2018, тобто більш ніж через два з половиною роки після видання оскаржуваних документів. При цьому, з матеріалів справи видно та сторонами не заперечується, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону №2262-XII з 06.11.2015. Тобто, протягом більш ніж двох з половиною років позивач одержував пенсію та жодних зауважень у нього не виникало. При цьому, позивачем не доведено наявності об'єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення чи обставин, які були б пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного ознайомлення зі складеними роботодавцем документами. Також, слід зазначити, що грошовий атестат та довідка входять до переліку документів, на підставі яких призначається пенсія та містяться в матеріалах пенсійної справи. Водночас вказані підстави щодо поновлення строку, зазначені позивачем, не можуть бути визнані поважними, оскільки визначений чинним на момент виникнення спірних відносин порядок оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону №2262-XII не передбачає обов'язкового ознайомлення пенсіонера зі складеними роботодавцем документами, а позивач не позбавлений був права одержати такі документи за відповідним зверненням.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для повернення позовної заяви у відповідності до вимог КАС України.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п.41, від 03.04.2008).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Отже, поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі №816/1630/17.

Втім, вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом не підтверджуються доказами, і не можуть бути визнаними судом поважними. У зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, необґрунтованими є покликання апелянта на положення статті 51 Закону №2262-XII, оскільки дана норма стосується перерахунку пенсій, не проведеного з вини органів Пенсійного фонду України або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, зокрема, встановлено, що такий перерахунок провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Проте, жодним чином вказана стаття не встановлює строків звернення до суду із позовними вимогами про скасування документів, на підставі яких призначається пенсія.

За таких умов наявність правових підстав вважати строк звернення до суду з даним адміністративним позовом пропущеним без поважних причин (що покладена в основу ухвали суду про повернення позовної заяви) підтверджується наявними матеріалами справи. Наведений апелянтом аналіз руху справи не спростовує правильності правових висновків суду першої інстанції; доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої ухвали не впливають. Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для повернення позовної заяви на підставі частини 2 статті 122 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року про відмову у поновленні процесуального строку та повернення позовної заяви в частині позовних вимог - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року.