Справа № 2-а-234/10/1512
Суддя: Пучкова І. М.
Дата ухвалення: 2010-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-а-234/10/1512
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судці Пучкової І.М.

за участю секретаря Чугуникової М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови проведення підвищення пенсії, як ветерану війни, інваліду другої групи, та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 350 % мінімального прожиткового мінімума за період з 1 січня 2000 року по день фактичного проведення перерахунку, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законами України на відповідний рік.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіка 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у визначеному Законом розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Разом з тим, ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.І ст. 28 цього Закону, застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не застосовується для визначення розмірів підвищення до пенсії, передбаченого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Стосовно розміру мінімальної пенсії . яка є базою для обчислення надбавок та підвищень до пенсій, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 3.01.2003 року &?';*Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», якою встановлено, що підвищення здійснюється, виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. Після внесення змін 5.10.2005 року до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». інвалідам війни другої групи встановлюється підвищення до пенсії в розмірі 40 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Таким чином підвищення до пенсії виплачується позивачу, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який встановлюється Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, інвалідом другої групи, що підтверджується посвідченням № 029852, виданим 15 травня 1998 р. Одеським райвійськкомом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо правового статусу ветеранів війни, у тому числі питання щодо надання їм пільг, переваг та соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Частиною 4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 02.01.1996 року, із змінами та доповненнями, передбачалось підвищення пенсії для учасників бойових дій у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком.

01.01.2006 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». До ст.13 цього Закону були внесені зміни, відповідно до яких частина 4 викладена у наступній редакції: «інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». Відповідно до ст. 1 7 зазначеного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законами. Встановлення Кабінетом Міністрів України розміру мінімальної пенсії за віком суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч. З ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися надбавка позивачу до пенсії як учаснику бойових дій, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 названого Закону, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеному законом.

Будь-якими іншими діючими законодавчими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачеві підлягають застосуванню ч. З ст. 46 Конституції України, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 17 Закону України «Про. державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Оскільки слід визначати підвищення до пенсії позивачеві, виходячи з мінімальної пенсії за віком, що встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії. розгляду і вирішення справи.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити розрахунок та виплату надбавки з 1 січня 2006 р. по день фактичного перерахунку пенсії, то вони не підлягають задоволенню, оскільки 1.01.2006 р. набрали чинності положення Закону України від 5 жовтня 2005 p. № 2939-IV, якими були внесені зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині підвищення до пенсії як інваліду війни другої групи у розмірі 40 % прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Дані норми Закону є діючими, тому відповідач при розрахунку розміру пенсії позивачеві після 01.01.2006 р. діє в рамках закону.

З урахуванням постановленої ухвали суду від 28 грудня 2010 р. про залишення частини позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5.158-163 КАС України, ч. З ст. 46 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»,ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя