Справа № 826/21732/15
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 826/21732/15

адміністративне провадження № К/9901/43929/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П.

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 826/21732/15

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консолідація» до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вілга Нова», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії;

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Перший лікеро-горілчаний завод» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Кобилянський К. М.) від 22 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Карпушова О. В., Епель О. В., Безименна Н. В.) від 18 травня 2016 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консолідація» (далі - ТОВ «Консолідація») звернулося до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» (далі - Бюро), Реєстраційної служби головного управління юстиції міста Києва, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вілга Нова» (далі - ТОВ «Вілга Нова»), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення реєстратора комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності па об'єкти нерухомого майна» ОСОБА_4 від 21 вересня 2012 року про державну реєстрацію права власності ТОВ «Вілга Нова» на цілісний майновий комплекс, який розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 6203,70 кв. м;

- скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ «Вілга Нова» на цілісний майновий комплекс, який розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 6203,70 кв. м;

- зобов'язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції в місті Києві вилучити з Державного реєстру речових прав запис про реєстрацію права власності ТОВ «Вілга Нова» на цілісний майновий комплекс, який розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 6203,70 кв. м.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач, серед іншого, зазначив, що рішення про реєстрацію права власності є протиправним, оскільки умови правочину не були виконані у повному обсязі, зокрема сума грошових коштів за продаж майна не була сплачена, отже, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у реєстратора не було законних підстав приймати оспорюване рішення.

3. 23 листопада 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва у судовому засіданні замінено відповідача Реєстраційну службу головного управління юстиції міста Києва на правонаступника Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, а також залучено Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») до справи в якості третьої особи.

4. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано рішення реєстратора комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності па об'єкти нерухомого майна» ОСОБА_4 від 21 вересня 2012 року про державну реєстрацію права власності за товариством з обмеженою відповідальністю «Вілга Нова» на цілісний майновий комплекс, який розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 6203,70 кв. м.

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» у червні 2016 року звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просила скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року, та закрити провадження у справі.

6. 03 жовтня 2016 року на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Генеральна прокуратура України вступила у справу з метою захисту інтересів держави (Т. 1, а. с. 146-147)

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13 вересня 2017 року за результатом розгляду касаційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року, провадження у справі - закрито.

8. 29 листопада 2017 року до Вищого адміністративного суду України звернулось Приватне акціонерне товариство «Перший лікеро-горілчаний завод» (далі - ПрАТ «ПЛГЗ») з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року. У касаційній скарзі, з урахуванням доповнень від 30 листопада 2017 року, ПрАТ «ПЛГЗ» просить поновити строк на касаційне оскарження та скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2017 року поновлено строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

10. Вищим адміністративним судом України справа до розгляду не призначалась.

11. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12. 22 березня 2018 року касаційну скаргу ПрАТ «ПЛГЗ» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у справі № 826/21732/15 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

13. Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08 вересня 2012 року між ТОВ «Консолідація» (продавець) та ТОВ «Вілга Нова» (покупець) укладений договір купівлі-продажу № 5646 щодо продажу цілісного майнового комплексу, який розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 6203,70 кв. м.

Відповідно до умов п. 2.1 зазначеного договору продаж цілісного майнового комплексу здійснюється за 3837000 грн., які ТОВ «Вілга Нова» перераховує на банківський рахунок ТОВ «Консолідація» № 37 в ПАТ «Фінбанк» МФО 328685 в день підписання цього договору.

15. Згідно інформації ПАТ «Фінбанк» від 09 грудня 2015 року № 201/3130-1632 у період з 08 вересня 2012 року по день видачі довідки на рахунок ТОВ «Консолідація» № 37 в ПАТ «Фінбанк» кошти не надходили (Т.1, а. с. 199).

16. Відповідно до роздруківки по рахунку ТОВ «Консолідація» № 37 в ПАТ «Фінбанк» за період з 08 вересня 2012 року по 11 вересня 2012 року, грошові кошти у сумі 3837000,00 грн. не були перераховані на банківський рахунок продавця, ні в день підписання договору купівлі-продажу, ні в подальшому (Т.2, а. с. 37).

17. 21 вересня 2012 року реєстратором комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності па об'єкти нерухомого майна» ОСОБА_4 прийнято рішення про держану реєстрацію прав та зареєстровано за ТОВ «Вілга Нова» право власності на цілісний майновий комплекс, який розташований в АДРЕСА_1, загальною площею 6203,70 кв. м, що підтверджено рішенням реєстратора, витягом про державну реєстрацію прав від 21 вересня 2012 року № 35579812 та реєстраційною справою № 36848851 (Т.1, а. с.18, а. с. 166-178).

18. Вважаючи дії та рішення відповідачів протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог виходили з того, що рішення реєстратора КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» прийняте не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції на підставі положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дійшли висновку, що реєстратор приймаючи оспорюване рішення про реєстрацію права власності не встановив відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, не встановив відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав, а саме, не перевірив наявність повної оплати за договором купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 08 вересня 2012 року № 5646, що було обумовлено п. 2.1 договору купівлі-продажу.

IV. ОЦІНКА ВИЩОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ УКРАЇНИ

21. Вищий адміністративний суд України за результатами розгляду касаційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, керуючись положеннями п. 1 ч. 2 ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України (у редакції до 15 грудня 2017 року) дійшов висновку, що спірні правовідносини у цій справі, пов'язані із невиконанням, умов цивільно-правової угоди, а тому спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

22. ПрАТ «ПЛГЗ» у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій у зазначених судових рішеннях неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

23. Зокрема скаржник зазначає, що у цій справі спір про право відсутній, оскільки факт виконання сторонами умов договору купівлі-продажу від 08 вересня 2012 року підтверджено актом приймання-передачі від 08 вересня 2012 року до договору купівлі-продажу, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідачів, які у межах спірних правовідносин діють як суб'єкти владних повноважень.

24. Крім того, скаржник зазначає, що висновок судів першої та апеляційної інстанції про те, що реєстратор Бюро повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації, зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з яким закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно є необґрунтованим, оскільки на виконання умов договору купівлі-продажу реєстратору було надано акт приймання-передачі від 08 вересня 2012 року, а тому реєстратор не повинен був встановлювати ще й факт відсутності оплати за договором та встановлювати момент переходу права власності на майно.

25. Також, скаржник зазначає, що у справі № 916/991/15-г за позовом TANVERA INVESTMENTS LTD до ТОВ «Вілга Нова», ПАТ «КБ «Надра» та ПрАТ «ПЛГЗ», за участю третьої особи - Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання недійсним договору іпотеки та зобов'язання виконати певні дії було встановлено, що ТОВ «Вілга Нова» підтвердило документально виникнення у майбутньому права власності на предмет іпотеки, про що свідчить нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу предмета іпотеки від 08 вересня 2012 року, оскільки для виникнення права власності на предмет іпотеки ТОВ «Вілга Нова» необхідно було вжити заходи щодо державної реєстрації такого права.

VІ. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

26. Згідно ч. 1 ст. 357 КАС України якщо касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд розглядає таку скаргу за правилами, встановленими цією главою.

27. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

28. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

29. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

30. Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

31. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

32. Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

33. Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

34. Наведені норми узгоджуються з положеннями ст. 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

35. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

36. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального Кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

У цій справі, спірні правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням умов цивільно-правового договору. Цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

37. Аналогічна правова позиція, щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах, висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 та 17 квітня 2018 року (справи № 11-96апп18 (№ 826/366/16) та № 11-192апп18 (№ 815/6956/15) відповідно).

38. Відповідно до ч. 3 ст. 357 КАС України за результатами розгляду касаційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 349 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду касаційної інстанції.

39. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

40. Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно ст. 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених ст. 19 КАС України, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

41. На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що судові рішення у даній справі підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 354, 355, 356, 357, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Перший лікеро-горілчаний завод» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року у адміністративній справі № 826/21732/15 скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя О. П. Стародуб