Справа № 826/3443/18
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2018 року № 826/3443/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії Вінницької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання утриматись від певних дій, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.02.2018 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на 1 рік.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що займається адвокатською діяльністю протягом 30 років, ніколи не мала дисциплінарних стягнень у зв'язку з професійною діяльністю. Стверджувала про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач використав свої повноваження з метою, для якої ці повноваження надані не були, рішення є необґрунтованим, прийнятим без урахуванням усіх істотних обставин, а відтак є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.04.2018 витребувано від Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області завірені належним чином копії матеріалів, які стали підставою для прийняття рішення Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області від 13.02.2018, яким вирішено притягнути адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю на строк один рік з 13.02.2018 до 13.02.2019.

На виконання вимог ухвали, Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Вінницької області надано завірені належним чином копії витребуваних судом матеріалів.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вказав на те, що відповідач, здійснюючи розгляд дисциплінарного провадження стосовно адвоката ОСОБА_1 діяв у межах наданих законом повноважень та у визначений спосіб, що призвело до ухвалення обґрунтованого та законного рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2017 року до відповідача надійшли скеровані листами голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України Ізовітової Л.П. за вих. №427/0/2-17 від 16.05.2017, вих. №428/0/2-17 від 16.05.2017 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та надіслані на розгляд КДКА Вінницької області Головою ВКДКА Дроздовим О.М. за вихідним №898 від 17 травня 2017 року, рішення Ради адвокатів України №118 від 08 квітня 2017 року «Про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 31 березня 2017 року №92 щодо призначення проведення зборів адвокатів міста Києва та Конференції адвокатів міста Києва для орання делегатів на звітно-виборний з'їзд адвокатів України» та рішення Ради адвокатів України від 08 квітня 2017 «Про результати розгляду звернення ОСОБА_1 від 20 березня 2017 року №77 щодо внесення інформації до Єдиного реєстру адвокатів України», в яких ініціювалося питання дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1

Відповідачем 24.01.2018 порушена дисциплінарна справа відносно позивача, за результатами розгляду якої відповідачем 13.02.2018 прийнято рішення від 13.02.2018 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк один рік з 13 лютого 2018 року до 13 лютого 2019 року.

Не погоджуючи з зазначеним рішенням, вважаючи його таким, що порушує права та законні інтереси позивача, остання звернулась до суду з зазначеним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, фактичною підставою для притягнення позивача до відповідальності слугували, на думку відповідача, порушення позивачем вимог підпунктів 3, 6 пункту 2 статті 34, статті 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», частин першої - другої статті 62 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим з'їздом адвокатів України 17.11.2012.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон).

У Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» терміни вживаються в такому значенні:

1) адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; 2) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Стаття 11 Закону визначає текст Присяги адвоката України.

Статтею 21 Закону визначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги. Адвокату забороняється: 1) використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта; 2) без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб; 3) займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта; 4) відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до положень пункту 17 частини першої статті 23 Закону, однією з гарантій держави для забезпечення незалежності адвокатської діяльності є здійснення дисциплінарного провадження щодо адвоката у особливому порядку.

Відповідно до приписів статті 33 Закону адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката , зазначеного в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Частиною другою статті 34 Закону встановлюється, що Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов'язків адвоката, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 36 Закону, ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката можливо виключно за скаргою (заявою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки

При цьому, не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв'язку із здійсненням ним адвокатської діяльності.

Крім того, дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката.

Відповідно до Положення «Про порядок прийняття та розгляду скарг на поведінку адвоката», затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.07.2015 №86 дисциплінарним провадженням визнається процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознаки дисциплінарного проступку. Адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності лише в порядку дисциплінарного провадження, з підстав вчинення ним дисциплінарного проступку, види якого передбачені статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків;6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов'язків адвоката, передбачених законом. Визнання інших діянь дисциплінарним проступком адвоката та притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за їх вчинення не допускається.

Не може бути підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв'язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку. Адвокат вважається невинуватим у вчиненні дисциплінарного проступку і не може бути підданий дисциплінарному покаранню, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. Адвокат не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні дисциплінарного проступку. Обов'язок доказування вини адвоката у вчиненні дисциплінарного проступку покладається на особу, яка ініціює дисциплінарне провадження стосовно адвоката. Звинувачення адвоката не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини адвоката тлумачаться на його користь.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Право на звернення до кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

До заяв (скарг) щодо поведінки адвоката (далі узагальнено заяви (скарги)) слід відносити скарги громадян, окремі ухвали судів, постанови суддів, постанови, подання слідчих органів, ради адвокатів регіону або її членів, голови кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або її членів, Заяви адвокатів, адвокатських об'єднань, адвокатських бюро, об'єднань адвокатів, підприємств, установ, організацій, громадян та інших осіб на дії адвокатів.

Заява (скарга) адресується до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України. Заява (скарга) може бути подана як окремою особою (індивідуально), так і групою осіб (колективно). Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою). Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку. Заяви (скарги), подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються.

Пункт 14 Положення встановлює вимоги до заяви (скарги):

1) Заява (скарга) подається в письмовій формі особисто заявником (скаржником) або його представником. Заява (скарга) може бути надіслана поштою.

2) У заяві (скарзі) обов'язково має бути зазначено: найменування кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону, до якої подається заява (скарга); ПІБ (найменування) заявника (скаржника), посада , місце роботи для посадової та службової особи , поштова адреса, а також номер засобу зв'язку та адреса електронної пошти (за наявності); ПІБ адвоката щодо поведінки якого подається заява (скарга), поштова адреса, а також номер засобу зв'язку та адреса електронної пошти, якщо такі відомі; зміст дисциплінарного проступку адвоката, згідно зі статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; виклад обставин, якими заявник обґрунтовує факт наявності в діях адвоката дисциплінарного проступку; вимоги заявника (скаржника); виклад обставин, якими обґрунтовуються вимоги заявника (скаржника); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, викладену у заяві (скарзі), перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

3) На підтвердження обставин, якими обґрунтовується заява (скарга), заявник (скаржник) надає докази, а в разі неможливості зазначає докази, надання яких самостійно є неможливим , із обов'язковим зазначенням причин та прохання до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про їх витребування. До заяви (скарги) додається її копія та копії всіх документів, що приєднуються до неї, для вручення адвокату щодо поведінки якого подається заява (скарга).

4) До заяви (скарги) додається її копія та копії всіх документів, що приєднуються до неї, для вручення адвокату щодо поведінки якого подається заява (скарга), а також копія платіжної квитанції банківської установи про оплату за організаційно-технічне забезпечення її розгляду.

5) Заява (скарга) підписується заявником (скаржником) або його представником, із зазначенням дати її подання. У разі подання заяви (скарги) представником, у ній зазначаються ПІБ представника, його поштова адреса, а також номер засобів зв'язку та адреса електронної пошти, якщо такі є. Одночасно з заявою (скаргою) подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

6) Повноваження представників мають бути посвідчені такими документами: нотаріально-засвідченою довіреністю від імені фізичної особи; довіреністю від імені юридичної особи за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, а також документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником. Повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Як вбачається з оскаржуваного рішення позивач притягнутий до дисциплінарно відповідальності за дисциплінарні проступки у вигляді дестабілізації та блокування роботи Ради адвокатів міста Києва, які виразилися у направленні до Ради адвокатів України звернення про призначення зборів та конференції адвокатів міста Києва 31.03.2017 та листа про необхідність внесення інформації до Єдиного реєстру адвокатів України 20 березня 2017 року, що є, на думку відповідача, систематичним грубим порушенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики, невиконання та активну протидію виконанню рішень Ради адвокатів України, конференції адвокатів від 08.10.2016, проте, жодних доказів цих та інших порушень відповідачем у своєму рішенні не наведено.

Крім того, відповідач у порушення положень статті 36 Закону та пункту 14 Положення №86 прийняв до розгляду документ, рішення Ради адвокатів України, яке не відповідають визначенню скарга (заява), як підстава для ініціювання адвокатської діяльності. Посилання відповідача на лист Голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України Ізовітової Л.П. від 07.12.2017 №1217/0/2-17, яким відповідачу роз'ясненно, що ініціатор дисциплінарного провадження Голова НААУ Ізовітова Л.П. вважає скеровані рішення РАУ, такими , що відповідають визначенню заява (скарга) у розумінні статті 36 Закону, пункту 14 Положення №86, слід сприймати критично.

При вирішенні питання про наявність складу дисциплінарного проступку у діях позивача відповідач зазначені рішення оцінив одночасно як ініціювання та доказ дисциплінарного проступку, що не відповідає положенням пункту 1 статті 37 Закону. Одночасно, відсутня інформація та оцінка її доказовості, яка була надана позивачем, згідно якої станом на дату постановлення оскаржуваного рішення, а також на дату встановленого дисциплінарного правопорушення керівником Ради адвокатів міста Києва є позивач.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань» у спорах з третіми особами, інформація, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є достовірною.

Крім того, відповідачем залишено без уваги, що рішення, які можуть бути прийняті про наявність складу дисциплінарного проступку позивачем оскаржені і проходять судову перевірку, викладені у оскаржуваному рішенні не є встановленими.

Також, відповідачем неправомірно залишено без уваги те, що рішення Ради адвокатів України та конференції 08.10.2016 не встановлювали позивачу жодні персональні зобов'язання для виконання певних дій, або заборону вчинення будь-яких дій.

Відповідно до положень частини 1 статті 38 Закону, заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може бути насідком його дисциплінарної відповідальності, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарно плати, згідно з пунктом 30 Положення №86 , при цьому дисциплінарна процедура щодо адвоката е може перевищувати 30 днів.

Як вбачається з тексту рішення, дисциплінарна відповідальність позивача ініційована 12.06.2017, рішення про порушення дисциплінарної справи прийнято 26.01.2018, рішення про притягнення до дисциплінарно відповідальності позивача прийняте відповідачем 13.02.2018, тобто через вісім місяців після початку дисциплінарної процедури.

Також, слід погодитись з доводами позивача відносно того, що при розгляді справи відповідач не дотримався принципу безсторонності.

Як зазначено у рішенні цим же складом дисциплінарного органу і за тих же підстав позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення адвокатської діяльності на строк шість місяців з 17.08.2017 до 17.02.2018.

Позивачем з цього приводу був заявлений відвід складу дисциплінарної палати, який цим же складом не був задоволений. При цьому відповідач та позивач перебувають у судовому спорі щодо попереднього рішення.

Крім того, згідно абзацу другого частини 2 статті 41 Закону при прийнятті рішення у дисциплінарній справі , член дисциплінарної палати, який проводив перевірку відомостей про дисциплінарний проступок не бере участь у голосуванні.

Як вбачається з матеріалів справи перевірку дій позивача проводив член дисциплінарної палати ОСОБА_4, він же всупереч частини другої статті 41 Закону брав участь у голосуванні та підписав оскаржуване рішення.

Відповідно до положень статті 33 Закону, дисциплінарне провадження щодо адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури регіону за адресою робочого місця адвоката.

Як вбачається з матеріалів дисциплінарної справи, робоче місце позивача, згідно ЄРАУ розташоване у м.Києві, вул.Білоруська 30.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач знав, що не має юрисдикції щодо вирішення питання про дисциплінарну відповідальність, чим порушив вимоги положень Закону.

Про обізнаність відповідача свідчить окрема думка члена дисциплінарної палати ОСОБА_5

При цьому, суд приймає до уваги позицію Вищого адміністративного суду України, викладену у рішенні в адміністративній справі №800/141/16 за позовом позивача, де він зазначив, що поняття «здійснення адвокатської діяльності» не є тотожним поняттю «участь у адвокатському самоврядуванні».

У свою чергу відповідач пов'язує дисциплінарну відповідальність позивача саме з адвокатським самоврядування.

Стаття 44 Закону визначає, що завданнями адвокатського самоврядування є: 1) забезпечення незалежності адвокатів, захист від втручання у здійснення адвокатської діяльності; 2) підтримання високого професійного рівня адвокатів; 3) утворення та забезпечення діяльності кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 4) створення сприятливих умов для здійснення адвокатської діяльності; 5) забезпечення відкритості інформації про адвокатуру та адвокатську діяльність; 6) забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України; 7) участь у формуванні Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень статті 46 Закону, організаційними формами адвокатського самоврядування є конференція адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рада адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Рада адвокатів України, з'їзд адвокатів України.

Адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з'їзду адвокатів України.

Згідно статті 47 Закону, вищим органом адвокатського самоврядування в регіоні є конференція адвокатів регіону. До повноважень конференції адвокатів регіону належить обрання голови та членів ради адвокатів регіону, дострокове відкликання їх з посад.

Відповідно до статті 48 Закону у період між конференціями адвокатів регіону функції адвокатського самоврядування у регіоні виконує рада адвокатів регіону. Рада адвокатів регіону підконтрольна і підзвітна конференції адвокатів регіону. Рада адвокатів регіону є колегіальним органом. До компетенції Ради адвокатів регіону належить прийняття , крім інших, рішень з питань призначення стажування, допуск до складання Присяги, видача свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю.

Рада адвокатів регіону забезпечує виконання рішень конференції адвокатів регіону.

Конференція адвокатів регіону має право змінити або скасувати власне рішення. Рада адвокатів України не має право скасовувати рішення конференції адвокатів регіону.

Згідно положень статті 49 Закону Голова ради адвокатів регіону представляє раду в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, перед громадянами. Голова ради адвокатів регіону забезпечує скликання та проведення засідань ради адвокатів регіону, організовує і забезпечує ведення діловодства ради адвокатів регіону, вчиняє інші дії, передбачені положенням про раду адвокатів регіону, рішеннями конференції адвокатів регіону, ради адвокатів регіону, Ради адвокатів України, з'їзду адвокатів України.

Станом на дату постановлення оскаржуваного рішення, а також на дату застосування дисциплінарного правопорушення керівником Ради адвокатів міста Києва є позивач і останнє відповідачем документально не спростовано.

Відповідно до частини другої статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватись виключно у разі повторного протягом року вчинення дисциплінарного проступку, порушення адвокатом вимог несумісності, систематичного або грубого одноразового порушення правил адвокатської етики.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вважає, що позивач вчинила систематичне грубе порушення, проте, така кваліфікація дисциплінарного проступку Законом не передбачена.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до положень статті 92 Конституції України , виключно законами України встановлюються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Європейський Суд з прав людини у справі Олександр Волков проти України вказав, що вислів «згідно із законом» вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права (див., серед інших джерел, рішення від 25 березня 1998 року у справі «Копп проти Швейцарії» (Корр v. Switzerland), п. 55, Reports of Judgments and Decisions 1998-II).

Отже, ця фраза передбачає, inter alia, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права (див. рішення від 24 квітня 2008 року у справі «С.G. та інші проти Болгарії» (С.G. and Others v. Bulgaria), заява № 1365/07, п. 39). Крім того, законодавство повинно забезпечувати певний рівень юридичного захисту проти свавільного втручання з боку державних органів.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області (21050, Вінниця, вул.Соборна, 53) від 13.02.2018 про притягнення адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 31 від 20.01.1994 року, видане Київською міською КДКА) за порушення статті 34 пункту 2 підпункту 3), підпункту 6), статті 57 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статті 62 частин 1, 2 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим з'їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року та застосувати до адвоката ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк один рік з 13 лютого 2018 року до 13 лютого 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1) сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вінницької області (21050, Вінниця, вул.Соборна, 53, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Є.В. Аблов