Справа № 810/3970/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3970/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року, суддя Лапій С.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг про оскарження дій, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії НКРЕКП щодо відмови здійснення перевірки нарахованої електричної енергії, щодо застосування до розрахунку Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357;

- зобов'язати НКРЕКП здійснити перевірку щодо правильного застосування Правил користування електричною енергією для населення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, споживачу ОСОБА_2, який доданий до листа Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» від 26.04.2018 року вих. № 06/200/3113 за участю ОСОБА_2;

- стягнути з НКРЕКП на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 36 340 гривен та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що нарахований йому борг, котрий доданий до листа Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» від 26.04.2018 року вих. № 06/200/3113, слід перевірити не в арифметичний спосіб, а щодо правильного застосування Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, зокрема, дотримання зняття показів приладу обліку на перше та останнє число кожного календарного місяця до дії постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 591, а також після визначення обсягу спожитої електричної енергії у кожному розрахунковому місячному періоді з розбивкою на пікові, напівпікові та нічні зони зазначеного в кВт/год, та діючих тарифів та пільг, субсидій, з врахуванням диференційованих лімітів споживання щодо встановлених обсягів в режимах пік, напівпік, ніч тощо. У зв'язку з відмовою НКРЕКП здійснити перевірку нарахованого боргу він зазнав матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 направлено до НКРЕКП заяву від 17.05.2018 року б/н та скаргу від 25.06.2018 року б/н, якими у зв'язку з тим, що «ПрАТ «Київобленерго» надіслало табличний розрахунок нарахованої електричної енергії за період з червня 2016 року по березень 2018 року», просив перевірити «правильність нарахування електричної енергії відповідно до вимог правил користування електричної енергії для населення», та «здійснити перевірку розрахунку», зазначаючи про те, що «розрахунок є некоректним».

Листами НКРЕКП від 12.06.2018 року № 4789/20/9-18 та від 09.07.2018 року № 5590/20.1/9-18 позивачу було повідомлено про відсутність у НКРЕКП повноважень на проведення здійснення перевірки правильності нарахування електричної енергії.

Вважаючи відмову НКРЕКП у здійсненні перевірки нарахування електричної енергії протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 1 Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016 року № 1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб'єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Статтею 17 Закону про НКРЕКП визначено перелік функцій та повноважень НКРЕКП, та встановлено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: 1) приймає обов'язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції; 2) вносить пропозиції до органів державної влади щодо вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема: ліцензійні умови провадження господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; порядки контролю за дотриманням вимог законодавства у відповідній сфері регулювання та ліцензійних умов; порядок розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання; показники якості надання послуг суб'єктами природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг та суб'єктами, що провадять діяльність на суміжних ринках; правила розгляду звернень споживачів щодо дій суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та врегулювання спорів; правила врегулювання спорів, що виникають між суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг; порядки (правила) організації обліку та звітності за видами ліцензованої діяльності; порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб'єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб'єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом; кодекси систем передачі та розподілу електричної енергії, газотранспортної та газорозподільних систем, кодекси газосховищ та установки LNG, підготовлені операторами, та ініціює внесення змін до них; порядки (методики) приєднання до електричних, теплових, газових мереж, розрахунку плати за приєднання та фінансування послуг з приєднання; правила користування (постачання) товарами та послугами на роздрібних ринках; форми звітності суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та порядок їх подання; 4) здійснює: ліцензування видів господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, передбачених законом; визначення умов, за яких суб'єкти природних монополій і суміжних ринків у сферах енергетики та комунальних послуг можуть провадити діяльність без ліцензії; визначення умов доступу до товарів (послуг), що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг; встановлення обмежень для суб'єктів природних монополій щодо суміщення видів діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; контроль за недопущенням перехресного субсидіювання при провадженні господарської діяльності суб'єктами природних монополій і суміжних ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 5) контролює виконання операторами систем передачі та розподілу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, іншими суб'єктами ринків електричної енергії і природного газу, а у відповідних випадках - власниками систем їхніх зобов'язань відповідно до закону; 6) затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону; 7) здійснює сертифікацію операторів системи передачі та газотранспортної системи відповідно до встановленого ним порядку; 8) визначає і публікує умови доступу до транскордонної системи передачі електричної енергії та природного газу, включаючи процедури розподілу пропускної спроможності та управління перевантаженням; 9) затверджує і публікує умови надання послуг з балансування, які повинні надаватися на справедливій і недискримінаційній основі, ґрунтуватися на об'єктивних критеріях, з найбільшою економічною ефективністю і забезпечувати стимулювання користувачів мережі до балансування свого споживання енергії з мережі та постачання енергії в мережу; 10) бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг у випадках, визначених законом; 11) контролює додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов; 12) розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом, приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства; 13) встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб'єктів природних монополій та інших суб'єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом; 14) забезпечує захист прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз'яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора; 15) здійснює моніторинг та аналіз ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 16) організує проведення науково-технічних та аналітичних досліджень з питань, що належать до його компетенції; 17) оприлюднює інформацію про свою діяльність відповідно до закону та здійснює інші заходи щодо налагодження діалогу з громадськістю, створює умови для участі громадян у процесі формування та реалізації державної політики; 18) бере участь у підготовці проектів міжнародних договорів України; 19) здійснює заходи щодо адаптації законодавства України у сфері енергетики до законодавства Європейського Союзу та проводить консультації з Секретаріатом Енергетичного Співтовариства щодо питань адаптації законодавства України; 20) встановлює мінімальні стандарти та вимоги до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, електричної і теплової енергії, здійснює моніторинг їх дотримання; 21) погоджує/схвалює інвестиційні програми (плани розвитку) суб'єктів, діяльність яких регулюється Регулятором, у випадках, встановлених законом; 22) забезпечує досудовий розгляд спорів, що виникають між суб'єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг; 23) здійснює у встановленому законодавством порядку видавничу діяльність; 24) забезпечує відповідно до закону доступ споживачів до інформації про ціни/тарифи у сферах постачання електричної енергії, природного газу, а також у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення; 25) проводить консультації з Секретаріатом Енергетичного Співтовариства з метою отримання висновків щодо застосування європейського енергетичного права; 26) виконує інші функції та повноваження, визначені законом.

Регулятор має право: 1) приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов'язковими до виконання; 2) вимагати від операторів систем передачі та розподілу електричної енергії або операторів газотранспортної та газорозподільних систем за необхідності змінювати умови і положення, у тому числі тарифи або методики, з метою забезпечення їх пропорційності і застосовування на недискримінаційній основі; 3) отримувати безоплатно на свій запит необхідні для виконання покладених функцій: від суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, - копії документів, статистичну та іншу інформацію про їхню діяльність;від органів державної влади - документи, матеріали, статистичну та іншу інформацію, необхідну для виконання покладених функцій; 4) вимагати від суб'єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, надання у визначені Регулятором строки, але не менш як протягом 10 робочих днів, завірених в установленому законодавством порядку копій документів, пояснень та іншої інформації, пов'язаної з провадженням такими суб'єктами ліцензованої діяльності, необхідних для виконання покладених функцій; 5) передавати у порядку, встановленому законодавством, відповідним державним органам матеріали про виявлені факти порушення законодавства; 6) звертатися до суду з підстав, передбачених законом, та здійснювати захист своїх прав та законних інтересів у суді; 7) залучати вчених та спеціалістів центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій (за погодженням з їх керівниками) до розроблення проектів нормативно-правових актів, проведення консультацій та експертиз у сферах енергетики та комунальних послуг; 8) укладати угоди про співробітництво з питань своїх повноважень з іноземними і міжнародними органами та організаціями, у тому числі з регулюючими органами інших держав; 9) співпрацювати з регулюючими органами інших держав і Радою регуляторних органів Енергетичного Співтовариства, отримувати і надавати будь-яку інформацію, необхідну для виконання покладених на них завдань відповідно до цього Закону; 10) утворювати за потреби у межах своєї компетенції робочі групи, постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи; 11) інші права, визначені законом.

Таким чином, із вищезазначених норм законодавства слідує, що компетенцій відповідач не відноситься проведення звірки спожитої та оплаченої електричної енергії споживачем.

Також, не відноситься до компетенції відповідача здійснення обчислення та встановлення факту наявності (відсутності) заборгованості за спожиту електричну енергію споживачем (у тому числі побутовим споживачем).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до листа НКРЕКП від 12.06.2018 року № 4789/20/9-18 та від 09.07.2018 року № 5590/20.1/9-18, відповідачем було надано роз'яснення норм Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, щодо взаємовідносин між позивачем та ПрАТ «Київобленерго» з приводу розрахунків за спожиту населенню та роз'яснено механізм перевірки рахунку за показами засобу обліку.

Також, позивача було повідомлено про те, що відповідно до положень п. 19 та 29 Правил користування електричною енергією для населення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

У разі виявлення в платіжному документі помилкових показів засобів обліку побутовий споживач зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника.

Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити засіб обліку та повідомити побутового споживача про результати перевірки.

Отже, відповідач рекомендував позивачу звернутися до енергопостачальника для здійснення звірки обсягів фактично спожитої та оплаченої електричної енергії.

Разом з тим, відповідач звернув увагу позивача на те, що згідно з положеннями п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, спірні питання щодо заборгованості вирішуються шляхом переговорів між електропостачальником та побутовим споживачем або в судовому порядку.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, листами відповідача від 12.06.2018 року № 4789/20/9-18 та від 09.07.2018 року № 5590/20.1/9-18 відповідно до норм чинного законодавства позивачу було роз'яснено процедуру, яким чином можливо встановити правильність нарахування плати за спожиту електричну енергію відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357

Також відповідачем було роз'яснено позивачу, що ПрАТ «Київобленерго» мало провести за участі позивача звірку обсягів фактично спожитої та оплаченої електричної енергії на підставі даних лічильника, зазначених у платіжних документах, та відомостей контрольних знімань показів засобу обліку, за результатами якої надати позивачу акт звірки розрахунків, в якому зазначається період, за який проводиться звірка розрахунків, тарифи, які діяли в кожному розрахунковому періоді та деталізацію нарахувань з відповідним поясненням у доступній та зрозумілій для позивача формі.

Згідно з положеннями ст. 626 та 526 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Типовим договором про користування електричною енергією (далі - Договір), форма якого визначена додатком 1 до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, встановлюються права та обов'язки побутових споживачів та енергопостачальників, зокрема, під час здійснення розрахунків за електричну енергію.

Зокрема, п. 22 Договору визначено, що спори та розбіжності, що можуть виникнути під час користування електричною енергією, якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, вирішуються в судовому порядку.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що листом від 26.04.2018 року № 06/200/3113 ПрАТ «Київобленерго» пропонувало позивачу звернутись до відділу обслуговування споживачів Ірпінського районного підрозділу для отримання детального роз'яснення з питань нарахування заборгованості за використану електричну енергію.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12.03.2009 року № 299 «Про затвердження Положення про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії» комісії Інформаційно - консультаційних центрів по роботі із споживачами електричної енергії створюються як постійно діючі колегіальні органи з метою розгляду та розв'язання суперечностей, спірних ситуацій між енергопостачальниками і споживачами та підготовки висновків з питань, які оскаржуються.

Отже, для вирішення питання здійснення перерахунку електричної енергії НКРЕКП правомірно рекомендувала позивачу звернутись до Інформаційно-консультаційного центру по роботі із споживачами електричної енергії» ПрАТ «Київобленерго» за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 1-А.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що НКРЕКП правомірно наголошувала на необхідності проведення звірки взаєморозрахунків за участю позивача та ПрАТ «Київобленерго» як сторін договору про користування електричною енергією від 06.03.2013 року, що відповідає вимогам Правил користування електричною енергією для населення.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що у НКРЕКП відсутні повноваження надавати позивачу роз'яснень щодо механізму/процедури, яким чином можливо встановити правильність нарахування плати за спожиту електричну енергію відповідно до вимог Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, а тому у діях відповідача відсутні ознаки протиправності.

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної та матеріальної шкоди, то суд першої інстанції також вірно відмовив у їх задоволенні, оскільки основною умовою відшкодування моральної шкоди є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:1) протиправної поведінки;2) шкоди;3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та шкодою;4) вини.

Таким чином, підставою для притягнення державного органу до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність реального збитку/шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Зважаючи на те, що відповідач діяв в межах та у спосіб встановлений чинним законодавством, позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Мельничук В.П.

Повний текст виготовлено: 19 грудня 2018 року.