Справа № 823/2620/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ №823/2620/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Губської О.А.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року (повний текст рішення виготовлено 27.09.2018, суддя Руденко А.В.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності та зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або) перевірочні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання ним обов`язків військової служби, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, в якій просить рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

14.12.2018 від Міністерства оборони України надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий зазначає, що вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм законодавства, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

14.12.2018 від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 06.05.1986 по 18.05.1988 проходив дійсну строкову службу в Радянській армії (що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_1 ).

Згідно витягу з протоколу №1149 від 10.04.2017 засідання Центральної військово-лікарської комісії захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 19.04.2017 №02-01/675 позивач у жовтні 1987 року під час проходження строкової служби в Радянській Армії, перебуваючи на території Республіки Афганістан, отримав вогнепальні поранення голови, грудної клітки та обох ніг внаслідок вибуху фугасу; медична допомога надавалась в польових умовах, медичних документів, що підтверджують поранення, немає. Позивач надав довідку на бланку Черкаського ОМВК №215 від 24.03.2017, завірену печаткою, де вказано, що ОСОБА_1 дійсно проходив службу в Збройних силах з 06.05.1986 до 19.05.1988 та виконував інтернаціональний обов`язок з 02.06.1987 до 19.05.1988. У ОСОБА_1 мають місце рубці тім`яної ділянки голови, передньої поверхні грудної клітки, лівого та правого колінних суглобів, які за своїми властивостями можуть відповідати часу виникнення, вказаному оглянутим, тобто жовтню 1987 року та можуть бути наслідком отриманих в той період поранень вказаних ділянок.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №542164 від 29.05.2017 позивачу встановлено другу групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військових обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії.

ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», однак Черкаський військовий комісаріат листом від 07.88.2017 повідомив позивача, що підстав для оформлення йому документів для виплати одноразової грошової допомоги та направлення їх в Департамент фінансів Міністерства оборони України на комісію з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, немає.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2017 у справі №711/7045/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2018, зобов`язано Черкаський обласний військовий комісаріат надати Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновки та матеріали щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 11 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

На виконання постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2017 у справі №711/7045/17 ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до Департаменту фінансів Міністерства оборони України матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , вказавши у супровідному листі №6/8/5/495 від 04.04.2018, що ОСОБА_1 , який з 22.05.2017 визнаний інвалідом 11 групи, не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність встановлено у понад визначений законодавством 3-місячний термін з дня звільнення зі строкової військової служби.

За результатами розгляду поданих позивачем заяви та документів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом №39 від 13.04.2018 (пункт 12), про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги з тієї підстави, що йому встановлено інвалідність у понад трьохмісячний строк, передбачений пунктом 6 частини 2 статті 18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також підпункту 3 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим зі строкової служби, якщо інвалідність настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби. ОСОБА_1 інвалідність встановлено у понад 3-місячний термін. Крім цього, діючим законодавством не передбачено призначення одноразової грошової допомоги особам, звільненим зі строкової військової служби, інвалідність яким встановлена внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Вважаючи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки після звільнення позивача зі строкової військової служби до дати встановлення другої групи інвалідності пройшло понад 29 років, а не три місяці, як передбачено пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII, то позивач не набув права на одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII, а тому відмова відповідача щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги ґрунтується на законі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 Закону №2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"(далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №2011-XII, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно частини 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пункту 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Важливою умовою для правильного тлумачення наведених норм статті 16 Закону №2011-XII є розуміння видів військової служби, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 цього ж Закону існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

В контексті спірних правовідносин саме частина шоста статті 16 Закону № 2011-XII є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходять строкову військову службу, зокрема:

- особливі суб`єкти отримання допомоги військовослужбовці строкової військової служби;

- визначений час настання інвалідності період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби;

- відсутність умови про настання інвалідності після закінчення тримісячного строку після звільнення зі служби.

Таким чином, одноразова грошова допомога військовослужбовцям строкової військової служби призначається у разі, коли: 1) інвалідність встановлена військовослужбовцю строкової служби і настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного під час проходження військової служби при виконанні обов`язків військової служби; 2) інвалідність настала у особи, звільненої зі строкової військової служби, не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі строкової військової служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби.

Так, пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби.

У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст.16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 червня 2018 року у справі №750/5074/17.
З витягу з протоколу №1149 від 10.04.2017 засідання Центральної військово-лікарської комісії та довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА №542164 від 29.05.2017 вбачається, що інвалідність позивача настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (Демократична Республіка Афганістан).

Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-Х11 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за №975, прийнятою на виконання ст. 16-3 Закону №2011-Х11, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (у подальшому Порядок №975).

П. 3 Порядку №975 передбачено, що у разі встановлення групи інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Так, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачу встановлено другу групу інвалідності з 22.05.2017 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військових обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Отже, після звільнення позивача зі строкової військової служби до дати встановлення другої групи інвалідності пройшло понад 29 років, а не три місяці, як передбачено пунктом 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII.

Беручи до уваги строк встановлення другої групи інвалідності понад три місяці після звільнення зі строкової військової служби, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач не набув права на одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 6 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII. Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович
Судді О.А. Губська
Є.О. Сорочко