Справа № 345/4049/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2018 року

Київ

справа №345/4049/16-а

адміністративне провадження №К/9901/20603/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №345/4049/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 1 грудня 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Сухарник І.І., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Кухтея Р.В., суддів: Носа С.П., Онишкевича Т.В.,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у проведенні йому перерахунку пенсії з врахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки відповідно до довідки № 5 від 19.09.2014, виданої ЗАО «Пурпетрубопроводстрой», та зобов'язати відповідача здійснити такий перерахунок відповідно до вказаної довідки з врахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки, починаючи з 04.01.2016.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 1 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року, позов задоволено в повному обсязі.

Як встановлено, з 04.01.2016 ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ та отримує пільгову пенсію за Списком № 2, при розрахунку якої враховано заробітну плату, зазначену у довідці ЗАО «Пурпетрубопроводстрой» Російської Федерації № 5 від 19.09.2014 за період з 25.04.2005 по 01.07.2013.

25.10.2016 ОСОБА_2 звернувся до УПФУ з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням районних коефіцієнтів та північної надбавки відповідно до довідки № 5 від 19.09.2014, виданої ЗАО «Пурпетрубопроводстрой».

Листом від 28.10.2016 №438/С-15 УПФУ повідомило ОСОБА_2 про відмову в проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що з 01.01.1992 набрав чинності Закон України «Про пенсійне забезпечення», яким не передбачено обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням районних коефіцієнтів та північних надбавок. Крім того, зазначено, що ст.96 Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» визначено, що особам, які проживають в районах, де до заробітку установлено районні коефіцієнти, при призначені пенсії враховується фактична заробітна плата, нарахована із застосуванням районного коефіцієнта. При вибутті осіб у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не установлено, пенсія обчислюється із виключення їх фактичного заробітку виплат за районним коефіцієнтом.

Не погоджуючись із таким рішенням Пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суди, задовольняючи позов, дійшли висновку про неправомірність таких дій відповідача, мотивуючи свої рішення тим, що пенсійним органом не в повній мірі застосовано норми міжнародної угоди, оскільки відповідно до п.3 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (надалі Угода) обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Отже, в даній угоді немає жодних застережень та заборон включати надбавки до заробітної плати (районні коефіцієнти, північну надбавку). Також стаття 5 цієї ж Угоди зазначає, що вона поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Калуське ОУПФ подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що законами України не передбачено можливість включення в заробітну плату північної надбавки та районного коефіцієнту, а посилання судів на Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав в області пенсійного забезпечення є необґрунтованими, оскільки в даній Угоді регулюється питання зарахування трудового стажу, а не визначення складових заробітної плати для обчислення чи перерахунку пенсії.

У поданих запереченнях позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на таке.

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 (далі - Угода від 13 березня 1992 року) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 Угоди також передбачено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.

Відповідно до положень статті 14 Федерального закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації» від 17 грудня 2001 року № 173-ФЗ фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості особам, які проживають в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, збільшується на відповідний районний коефіцієнт, який встановлюється Урядом Російської Федерації залежно від району (місцевості) проживання, на весь період проживання зазначених осіб у цих районах (місцевостях). При переїзді громадян на нове місце проживання в інші райони Крайньої Півночі і прирівняні до них місцевості, в яких встановлено інші районні коефіцієнти, фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається з урахуванням розміру районного коефіцієнта за новим місцем проживання.

При виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається відповідно до пунктів 2 - 5 цієї статті (тобто без урахування районного коефіцієнта).

Аналогічні положення закріплені і в частині третій ст. 96 Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990 №1480-І, відповідно до якої при вибутті осіб, які проживають у районах, де до заробітної плати встановлено районні коефіцієнти, за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлено, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ні Законом № 1058-IV, ні Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» не передбачено включення в заробітну плату північної надбавки та районного коефіцієнту.

Необґрунтованими є посилання судів на норми Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав в області пенсійного забезпечення, оскільки в даній Угоді регулюється питання зарахування трудового стажу, а не визначення розміру заробітної плати для обчислення, перерахунку пенсії.

Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо виключення із заробітної плати позивача районних коефіцієнтів та надбавок за період його роботи на Крайній Півночі є правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства, а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає необґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позову, які ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що є підставою для скасування судових рішень повністю та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, як це передбачено частинами першою та другою статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 344, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 1 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду