Справа № 806/1347/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1347/18

Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

17 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 від 01.03.2018 року; зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянути клопотання ОСОБА_2 від 01.03.2018 року та надати в оренду земельну ділянку за кадастровим №0:04:000:0462 площею 22.8983 га для сінокосіння терміном на 49 років на території Брусилівського району Житомирської області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати в оренду, є сформованою, тому відповідач необґрунтовано відмовив позивачу з підстав відсутності проекту землеустрою.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що позивач не звертався до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку, вказаний проект не розробляв, а доводи позивача про те, що земельна ділянка має кадастровий номер і, відповідно, є розроблений проект, не відповідають дійсності, оскільки кадастровий номер присвоєний земельній ділянці у зв'язку з інвентаризацією земель. Крім того, відповідач зазначає про те, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.03.2018 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельної ділянки площею 22.8983 га за кадастровим номером :04:000:0462, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

Листом від 30.03.2018 року №Г-1693/0-1755/0/22-18 позивачу відмовлено в наданні в оренду вказаної земельної ділянки через відсутність розробленого проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки в оренду позивачу строком на 49 років.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про наявність проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду та щодо подачі його до Відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

За приписами частин другої та третьої статті 22 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до земель сільськогосподарського призначення, окрім іншого, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), такі землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, окрім іншого, для сінокосіння та випасання худоби.

Відповідно до ст.93 ЗК України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, в тому числі на умовах оренди, врегульовано правовими нормами статей 123 та 124 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Відповідно до ч.3 ст.79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Згідно з ч.3 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням про надання в оренду земельної ділянки за кадастровим номером :04:000:0462.

Таким чином, оскільки земельна ділянка, яку бажає отримати в оренду позивач, має кадастровий номер, вказана земельна ділянка є сформованою та зареєстрованою в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр".

При цьому позивач не зазначав в своїй заяві від 01.03.2018 року про зміну меж та цільового призначення земельної ділянки за кадастровим номером :04:000:0462.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що кадастровий номер земельній ділянці, яку бажає отримати в оренду позивач, присвоєний у зв'язку з інвентаризацією земель.

Відповідно до п.7 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Згідно з п.26 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513 (далі - Порядок №513) за результатами проведення інвентаризації земель виконавцем робіт розробляється технічна документація, склад якої встановлений статтею 57 Закону України "Про землеустрій".

Відповідно до п.28 Порядку №513 технічна документація погоджується та затверджується в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України.

Згідно з п. 30 Порядку №513 відомості, отримані в результаті інвентаризації земель, підлягають внесенню до Державного земельного кадастру відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051.

Таким чином, присвоєння кадастрового номера у зв'язку з інвентаризацією земель відбувається після розроблення технічної документації із землеустрою та формування земельної ділянки.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що в листі від 30.03.2018 року №Г-1693/0-1755/0/22-18 відповідач не обґрунтував необхідності розроблення нового проекту щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :04:000:0462.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що передача в оренду земельної ділянки, яку бажає отримати в оренду позивач, повинна здійснюватися за результатами проведення земельних торгів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ч.2 ст. ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач просив надати йому в оренду земельну ділянку для сінокосіння.

Згідно з ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Постановою Кабінету Міністрів України "ОСОБА_3 питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" від 7 червня 2017 р. № 413 затверджено Стратегію удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (далі - Стратегія №413).

Відповідно до положень Стратегії №413 Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в користування (оренда, емфітевзис) повинні, зокрема, у разі надходження заявок на отримання земельних ділянок для сінокосіння, випасання худоби, городництва передавати в користування (оренда, емфітевзис) лише за результатами земельних торгів.

Відповідно до п.3 ст.1 Закону України "Про стратегічну екологічну оцінку" від 20.03.2018 № 2354-VIII документи державного планування - стратегії, плани, схеми, містобудівна документація, загальнодержавні програми, державні цільові програми та інші програми і програмні документи, включаючи зміни до них, які розробляються та/або підлягають затвердженню органом державної влади, органом місцевого самоврядування;

Згідно зі ст.1 Закону України "Про державне прогнозування та розроблення програм економічного і соціального розвитку України" від 23.03.2000 року № 1602-III державне прогнозування економічного і соціального розвитку - науково обґрунтоване передбачення напрямів розвитку країни, окремих галузей економіки або окремих адміністративно-територіальних одиниць, можливого стану економіки та соціальної сфери в майбутньому, а також альтернативних шляхів і строків досягнення параметрів економічного і соціального розвитку. Прогноз економічного і соціального розвитку є засобом обґрунтування вибору тієї чи іншої стратегії та прийняття конкретних рішень державними органами, органами місцевого самоврядування щодо регулювання соціально-економічних процесів.

В розумінні Закону України "Про державне прогнозування та розроблення програм економічного і соціального розвитку України" Стратегія №413 є програмним документом і визначає напрями діяльності та відповідні їм заходи центрального органу виконавчої влади у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення. Підстави та умови продажу земельних речових на земельні ділянки на конкурентних засадах, а також випадки, коли передача прав на земельні ділянки відбувається без земельних торгів, визначаються Земельним кодексом України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Земельного кодексу України як законодавчого акта вищої юридичної сили,

У зв'язку з цим посилання на положення Стратегії № 413 як на підставу відмови у вирішенні клопотання позивача про надання в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельної ділянки площею 22.8983 га за кадастровим номером :04:000:0462, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, є помилковим та необґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас, відповідь Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, оформлена листом від 30.03.2018року №Г-1693/0-1755/0/22-18, не відповідає вказаним вище критеріям, зокрема, необґрунтовано, недобросовісно та без використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач не розглянув належним чином клопотання ОСОБА_2 від 01.03.2018 року про надання в оренду земельну ділянку за кадастровим №0:04:000:0462 площею 22.8983 га для сінокосіння терміном на 49 років, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, та не зазначив, які дії має вчинити позивач для отримання вказаної земельної ділянки в оренду.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що звернення позивача не було розглянуто належним чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянути звернення ОСОБА_2 про надання в оренду земельної ділянки за кадастровим №0:04:000:0462 площею 22.8983 га для сінокосіння терміном на 49 років на території Брусилівського району Житомирської області.

Таким чином, встановлені та перевірені обставини справи свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо розгляду клопотання від 01.03.2018 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянути клопотання ОСОБА_2 від 01.03.2018 року про надання в оренду земельну ділянку за кадастровим №0:04:000:0462 площею 22.8983 га для сінокосіння терміном на 49 років на території Брусилівського району Житомирської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 17 грудня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_3