Справа № 140/2087/18
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2087/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Гуцалюк І.О.,

представника позивача Сороки Г.О.,

представника відповідача Виш А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальсько-пресове підприємство» до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковальсько-пресове підприємство" (далі - ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство", позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2018 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство". За результатами перевірки складено акт №10796/03-20-12-06/36523079 від 05.07.2018, відповідно до висновків якого відповідачем виявлено порушення товариством пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме: граничних строків подання податкової звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

На підставі вказаного акта перевірки №10796/03-20-12-06/36523079 від 05.07.2018 ГУ ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2018, яким до позивача на підставі пункту 120.1 статті 120 ПК України застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн.

ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" не погоджується із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, вважає його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зазначає, що у власності позивача за адресою: вул. Варшавська, 1, м. Ковель, Волинська область знаходиться три об'єкти нерухомого майна, а саме: градирня трьохсекційна, насосна станція оборотної системи, адміністративно-побутовий корпус №2 з перехідною галереєю.

Позивач, посилаючись на підпункт 266.2.1 пункту 266.2. статті 266 ПК України вказує, що об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Разом з тим, згідно з параграфом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2. статті 266 ПК України будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Зазначає, що доводи податкового органу про те, що норма підпункту 266.2.2 пункту 266.2. статті 266 ПК України розповсюджується лише на промислові підприємства та не поширюється на інших платників податків, у тому числі тих, які здійснюють підприємницьку діяльність, не відповідає нормам податкового законодавства України, оскільки, з системного аналізу положень ПК України випливає, що поняття «платник податку» не є тотожним поняттю «об'єкт оподаткування». При цьому, об'єктом оподаткування є об'єкт нерухомості, а не суб'єкт, як власник такої нерухомості. Отже, при визначенні бази оподаткування визначальними ознаками в даному випадку є саме ознаки нерухомості, а не ознаки її власника. Таким чином, позивач вважає, що база оподаткування повинна визначатися без врахування організаційно-правової форми власника та виду здійснення підприємницької діяльності.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає будівлі промисловості, що належать товариству, не є об'єктом оподаткування в силу приписів підпункту 266.2.2 пункту 266.2. статті 266 ПК України і податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на них не повинен нараховуватись, відповідно подання податкової декларації не вимагається.

З наведених підстав позивач просить скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

У відзиві на позов від 30.11.2018 (а.с.34-36) представник відповідача позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що камеральною перевіркою податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" встановлено порушення товариством пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України, а саме: не подано податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки, про що складено акт та винесено податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2018, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 грн.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 21.10.2010 ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" володіє нерухомим майном (градирня трьохсекційна, насосна станція оборотної системи, адміністративно-побутовий корпус №2 з перехідною галереєю).

Згідно автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів виявлено, що товариство надає щомісячно: послуги в частині орендної плати ТзОВ «Ковельсільмаш» в період з січня 2015 року по даний час; послуги в частині орендної плати Підприємству із 100% іноземним капіталом «ААЗ Трейдінг Ко» в період з січня 2015 року по грудень 2015 року; послуги в частині орендної плати будівлі нежитлового приміщення ТзОВ «Компанія Гелікон» в період з січня 2016 року по даний час.

На запит контролюючого органу про надання пояснень щодо цільового використання об'єктів нерухомого майна з наданням копій договорів: купівлі-продажу житлових/нежитлових будівель, найму (оренди) тощо отримано відповідь, у якій зазначено, що за товариством рахуються об'єкти нежитлової нерухомості, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Однак, у наданій відповіді інформація щодо цільового використання об'єктів нерухомого майна відсутня, копії договорів, а саме: купівлі-продажу житлових/нежитлових будівель, найму (оренди) тощо товариством не надані.

За даними АС «Податковий блок» податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області не подавались.

Підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2. статті 266 ПК України встановлює, що не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідач вказує, що застосування пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов'язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Позивач не відноситься до промислового підприємства у розумінні Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 № 530. Підприємство не використовує градирню трьохсекційну, насосну станцію оборотної системи, адміністративно-побутовий корпус №2 з перехідною галереєю (об'єкти нежитлової промисловості) за їх функціональним призначенням (у промисловій діяльності), а використовує для здачі в оренду.

Таким чином, відсутність двох обов'язкових умов необхідних для застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2. статті 266 ПК України зумовлює обов'язковість подання декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за відповідні звітні періоди. Відповідальність за неподання або за несвоєчасне подання платником податків податкових декларацій (розрахунків) до контролюючих органів передбачена пунктом 120.1 ст.120 ПК України та тягне за собою накладення штрафу у розмірі 170,00 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне неподання.

Відповідач вважає податкове повідомлення-рішення від 17.07.2018 № правомірним та винесеним з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив від 07.12.2018 №51/01-3060КПП позивач додатково вказав, що класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою національного класифікатора ДК 009:2010, який дає визначення промисловим підприємствам та класифікує їх відповідно до процесу промислового виробництва. Відповідно до КВЕД основним видом діяльності ТОВ «Ковальсько-пресове підприємство» є катування, пресування, штампування, профілювання, порошкової металургії (код КВЕД 25.50), отже підприємство є промисловим. Враховуючи ту обставину, що об'єкти нерухомості, які на праві власності належать позивачу є будівлями промисловості, тому відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2. статті 266 ПК України вказане нерухоме майно не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.46-47).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, вказаних у відзиві на позов та додатково пояснила, що ТОВ «Ковальсько-пресове підприємство» не є промисловим, оскільки не виробляє жодної промислової продукції у визначених обсягах згідно з заданою технологією. Зокрема, з автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів виявлено, що товариство надає щомісячно надає послуги оренди іншим підприємствам, в тому числі здає в оренду і об'єкти нерухомості, які є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Згідно з податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за ІІ квартал 2016 року, поданих до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області з 30.04.2016 по даний час на підприємстві рахується один працівник - директор, що не дає фізичної можливості здійснювати виробництво. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" зареєстроване як юридична особа 14.07.2009, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру підприємств, установ та організацій, є платником податків та знаходиться на обліку в Ковельській ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (а.с.27-30).

05.07.2018 головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування ПДВ, податку на прибуток, екологічного податку з рентної плати, місцевих податків і зборів території обслуговування Ковельської ОДПІ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Волинській області Севастьяновою К.В. проведено камеральну перевірку податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" (а.с.8-9).

За результатами камеральної перевірки складено акт №10796/03-20-12-06/36523079 від 05.07.2018, з якого вбачається, що ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" порушено вимоги пп. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України, а саме: не подано податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки (а.с.8-9).

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17.07.2018 №, яким до позивача згідно з пунктом 120.1 ст.120 ПК України застосована штрафна санкція за неподання податкових декларацій з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 510,00 грн. (а.с.116).

31.07.2018 ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" в адміністративному порядку оскаржило податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 17.07.2018 № до Державної фіскальної служби України (а.с.14-15).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 02.10.2018 №31989/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 17.07.2018 № залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.17-19).

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 17.07.2018 №, позивач оскаржив його у судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 76.1 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Як вбачається з матеріалів справи, проведеною камеральною перевіркою ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" встановлено порушення товариством вимог підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України, а саме: не подано податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки (а.с.8-9).

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

З матеріалів справи слідує, що у власності ТОВ «Ковальсько-пресове підприємство» є три об'єкти нежитлової нерухомості, які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: градирня трьохсекційна (Г-1); насосна станція оборотної системи №3 Б-14; адміністративно-побутовий корпус №2 з перехідною галереєю, які знаходяться за адресою: вул. Варшавська, 1, м. Ковель, Волинська область.

Як вбачається з акта перевірки, згідно даних автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів перевіркою виявлено, що товариство надає щомісячно:

- послуги в частині орендної плати ТзОВ «Ковельсільмаш» в період з січня 2015 року по даний час. За період з 01.01.2015 до 31.05.2018 в адресу товариства виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 45 податкових накладних на загальну суму 1 348 852,20 грн., в т.ч. ПДВ 224 808,70 грн.;

- послуги в частині орендної плати Підприємству із 100% іноземним капіталом «ААЗ Трейдінг Ко» в період з січня 2015 року по грудень 2015 року. За період з 01.01.2015 до 31.12.2015 в адресу товариства виписано та зареєстровано в ЄРПН 12 податкових накладних на загальну суму 43 515,75 грн., в т.ч. ПДВ 7 252,63 грн. Крім того, щомісячно в ЄРПН реєструвались податкові накладні на відшкодування витрат на електроенергію, холодну воду, та стічні води;

- послуги в частині орендної плати та орендної плати будівлі нежитлового приміщення ТзОВ «Компанія Гелікон» в період з січня 2016 року по даний час. За період з 01.01.2016 до 31.05.2018 в адресу товариства виписано та зареєстровано в ЄРПН 36 податкових накладних на загальну суму 52 331,40 грн., в т.ч. ПДВ 8 721,90 грн. (щомісячно 1 779,60 грн., в т.ч. ПДВ 296,60 грн.).

Згідно податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ) за ІІ квартал 2016 року, поданих до Ковельської ОДПІ, з 30.04.2016 по даний час на товаристві рахується один працівник - директор.

Позивач, оскаржуючи податкове повідомлення-рішення, посилається на те, що об'єкти нерухомості, які на праві власності належать ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство", а саме: градирня трьохсекційна (Г-1); насосна станція оборотної системи №3 Б-14; адміністративно-побутовий корпус №2 з перехідною галереєю є будівлями промисловості, а тому відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2. статті 266 ПК України не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Таким чином спірним питанням у межах даних правовідносин є встановлення чи є нерухоме майно, що належить позивачу об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінним від земельної ділянки.

У зв'язку з цим, суд зазначає наступне.

Системне тлумачення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України свідчить про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від «а» до «л») передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню. Прикладом цього є зокрема те, що така умова як зв'язок об'єкту нерухомості з фактом її використання у своїй діяльності передбачений пунктами «е» та «і», на відміну від пункту «є». Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив'язку або до статусу суб'єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування («д»), суб'єкти господарювання малого та середнього бізнесу («е»), сільськогосподарський товаровиробник («ж»), громадські організації інвалідів та їх підприємства («з»), релігійні організації («и»)), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання («ґ»), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів («і»), будівлі промисловості («є») тощо).

Буквальний аналіз пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України свідчить про те, що нерухомість має бути класифікована як «будівлі промисловості промислових підприємств». При цьому, законодавець використав прислівник «зокрема», який уживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, та який відноситься в даному випадку до виду будівель промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення), а не до суб'єкта власності.

За положеннями підпункту 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 ПК України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 ПК України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Говорячи про промислове підприємство, необхідно зауважити, що в законодавстві України не існує правової норми, яка б чітко визначала дане поняття.

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 № 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устатковання, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар'єрів», C «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

Промисловість в розумінні економічної теорії це провідна галузь господарства, яка об'єднує підприємства, що виробляють електроенергію, знаряддя праці, предмети побуту, забезпечує потреби в паливі, сировині, матеріалах та різноманітних товарах.

Положеннями статті 62 Господарського кодексу України визначено, що підприємство, це самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Наведені положення дають суду підстави здійснити висновок, що застосування пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов'язкових умов, наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі № 806/2461/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, застосувавши вищевказані норми дійшов висновку, що ТОВ «Ковальсько-пресове підприємство» не відноситься до промислового підприємства у розумінні Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 № 530.

Зокрема, позивач не використовує градирню трьохсекційну, насосну станцію оборотної системи, адміністративно-побутовий корпус №2 з перехідною галереєю (об'єкти нежитлової промисловості) за їх функціональним призначенням (у промисловій діяльності), а використовує вказані приміщення з метою здачі в оренду.

Відтак, відсутність двох обов'язкових умов для застосування пункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України зумовлює правомірність податкового повідомлення-рішення від 17.07.2018 №.

Відповідно до п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Як встановлено судом, податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області не подавались.

Відповідно до пункту 120.1.статті 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Таким чином, оскільки позивачем податкові декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016-2018 роки до контролюючого органу не подавались, тому суд дійшов висновку що відповідач правомірно застосував до ТОВ "Ковальсько-пресове підприємство" штрафні санкції у розмірі 510,00 грн.

Згідно зі статтею статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність та законність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17.07.2018 № про застосування штрафу у розмірі 510,00 грн., а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальсько-пресове підприємство» до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.07.2018 № відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук