Справа № 500/7307/18
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/7307/18
Провадження № 2-а/500/168/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови та стягнення витрат на правову допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 676012 від 19.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 500 грн., мотивуючи тим, що 19 жовтня 2018 року о 06 годині 45 хвилин він прямував по вул. Болградське Шосе в м. Ізмаїлі в напрямку м. Болград на автомобілі ВАЗ 2108, номерний знак 39282ОА з включеним ближнім світлом фар, напроти заводу ЖБВ за залізничним переїздом його зупинив поліцейський патруль з машини, яка рухалася у зустрічному напрямку, зупинили з допомогою проблискового світла.Поліцейський підійшов, представився, як причину зупинення назвав те, що в нього не працює ліва фара в режимі ближнього світла. Коли позивачпідійшов до лівої фари та побачив, що лампа лівої фари в режимі ближнього світла горить, нитка розжарення горіла. Позивач звернув на це увагу поліцейського, але він став стверджувати, що це горить габаритний ліхтар, а не фара. Незважаючи на це поліцейський пішов до своєї машини, сів в неї, закрив стекло, а потім і виніс йому папірець, схожий на квитанцію, яку вибивають касові апарати, на якому було написано, що це постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності. Поліцейський запропонував йому розписатися на папірці, він розписався і поїхав у своїх справах. Ближнє світло лівої фари горіло, тому ніяких несправностей він не усував. Якщо б фара не горіла то вони не мали права дозволяти позивачу рухатися далі. Подія та склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП в його діях відсутні тому, що на момент його зупинення на автомобілі лампа лівої фари в режимі ближнього світла горіла. Це повинно відобразитися на відеозапису нагрудної камери поліцейського. Інспектор (поліцейський) при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували вину позивача у скоєнні правопорушення, та не додав до матеріалів справи жодного доказу скоєння ним правопорушення. З постанови відповідача від 19.10.2018 року вбачається, що в постанові не було зазначено що здійснювався відеозапис правопорушення, не був зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис, запис не приєднувався до справи, але поліцейський показував позивачу відеозапис, на ньому було видно, що лампа ближнього світла лівої фари горить. Місцем вчинення правопорушення в постанові зазначено м. Ізмаїл, вул. Гагаріна, 8 але зупинили позивача в м. Ізмаїлі на вул, Болградське Шосе відразу за переїздом. При винесенні постанови інспектором не ознайомлено позивача з правами ст. 268 КУпАП, що є грубим порушенням та тільки даний факт вже може бути підставою для скасування постанови.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

В судове засідання відповідачі та представник третьої особи не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином про причини неявки не сповістили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2018 року інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції ОСОБА_2 по вул. Гагаріна, 8 в м. Ізмаїлі Одеської області у відношенні до ОСОБА_1 була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 676012 від 19.10.2018 року, якою на підставі ч. 1 ст. 121 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

З постанови від 19 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 19.10.2018 року о 06:45:46 по вул. Гагаріна, 8 в м. Ізмаїлі Одеської області керував транспортним засобом ВАЗ 2108, номерний знак 39282ОА, з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 «в» ПДР керування транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами, не горить ліва фара в темну пору доби в режимі ближнього світла, чим скоїв правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З постанови відповідача від 19.10.2018 року вбачається, що в постанові не був зазначений технічний засіб, яким здійснено відеозапис та відповідно в судове засідання цей відеозапис не надавався. Крім цього в постанові не зазначено порядок її оскарження.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, на відповідача як на суб'єкта владних повноважень покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт керування позивачем транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.

В судовому засіданні позивач заперечував факт керування транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Згідно п. 31.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами), забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п. 31.4.3 «в» не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

З матеріалів справи вбачається, що доказами винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП є лише постанова у справі про адміністративне правопорушення. В той час, як відповідачем не залучено жодного свідка або іншого учасника дорожнього руху, не надано належного відеозапису, на якому було б відображено момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, чи будь-яких інших доказів передбачених ст.251 КУпАП.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340, головуючий Стрелець Т.Г.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи, що відповідачем не було надано жодного допустимого, достовірного та достатнього доказу, який міг би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 676012 від 19.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16, № рішення 75149541.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_4 був укладений договір про надання професійної правничої допомоги від 22.10.2018 року.

З вищезазначеного договору не вбачається, що він укладений для надання правничої допомоги позивачу саме по справі за позовом до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2.

Згідно квитанції № 65 від 22.10.2018 року адвокат ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 500 грн. за надання правової допомоги по договору від 22.10.2018 року, при цьому з квитанції не вбачається, що кошти були отримані за надання правової допомоги позивачу по справі за позовом до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2.

Крім, цього позивачем не було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що є порушенням умов ч. 4 ст. 134 КАС України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 500 грн.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови та стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 676012 від 19.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 20 грудня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_5