Справа № 1340/5047/18
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/5047/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лізогуб В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Львові адміністративну ОСОБА_1 до Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» про визнання протиправною відмови, зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» (с.Заклад, Миколаївського району, Львівської області, 81606) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії , в якому просить суд:

-визнати протиправною відмову Державної установи «Миколаївська виправна колонія(№50) Львівської області в оформленні та направленні документів у Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років;

-зобов`язати Державну установу «Миколаївська виправна колонія (№50)» Львівської області зарахувати період навчання у Львівському військовому ліцеї ім.Героїв Крут з 17.07.1992 року по 15.06.1995 року до вислуги років військової служби.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на час зарахування (прибуття) на навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут з посиленою військово-фізичною підготовкою діяли положення статті 24 Закону України Про загальний військовий обов`язок та військову службу (в редакції від 25.01.1992), яка передбачала, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Навчання у військових ліцеях є початком військової служби. Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у зарахуванні часу навчання та стверджує, що навчання у військовому ліцеї слід зараховувати до військової служби. Просить визнати протиправним рішення про відмову у зарахуванні строку навчання в Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до загального строку військової служби та зобов`язати зарахувати строк навчання в Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут до загального строку військової служби для виплати відсоткової надбавки за вислугу років.

27.11.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовується тим, що підстав для зарахування строку навчання у Військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Крут, який є загальноосвітнім навчальним закладом, у загальний строк військової служби немає, оскільки жодний військовий ліцей чи ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою відповідно до чинного законодавства не являється військово-навчальним закладом. Відповідач зазначив, що навчання у таких ліцеях не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а отже і проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу. На переконання відповідача період навчання в ліцеї не може зараховуватись до загального строку військової служби, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

27.11.2018 згідно протокольної ухвали закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

04.12.18 позивачем подано відповідь на відзив, у якому він посилається на те, що Постанова КМУ від 28.04.1999 року №717, почала діяти лише через чотири роки після закінчення навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут.

Суд, заслухавши думку сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 17 липня 1992 зараховано учнем 9 класу Львівського військового ліцею, що підтверджується витягом з наказу № 62 від 17.07.1992 року.

15 червня 1995 року ОСОБА_1 випущено з ліцею та видано атестат звичайного зразка про середню освіту, що підтверджується витягом з наказу № 90 від 15.06.1995 року.

Отже, позивач з 17 липня 1992 року по 15 червня 1995 року навчався у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут, який Постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 13.06.1996 року був з 01.07.1996 реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

На даний час позивач проходить службу у Державній установі «Миколаївська виправна колонія (№50) на посаді старшого інженера енергетика інженерно-експлуатаційної групи.

На звернення позивача, відповідачем видано довідку №10/50-5-1843 від 02.10.2018 року, у якій йдеться про те, що капітану внутрішньої служби ОСОБА_1 , який проходить службу в Державній установі «Миколаївська виправна колонія (№50) час навчання у Львівському військовому ліцеї ім. Героїв Крут не зараховується до вислуги років, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей.»

Позивач не погодившись з таким рішенням відповідача оскаржив його до суду.

При вирішенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно з статтею 24 Закону України Про загальний військовий обов`язок та військову службу (в редакції від 25.03.1992) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, й день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

У новій редакції Закону України Про загальний військовий обов`язок та військову службу, яка набрала чинності 31 липня 1999 року і, з відповідними змінами, діє на цей час, стаття 24 вже не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є:

- день відправлення у військову частину з районного (міського) військового коміса-ріату - для громадян, призваних на строкову військову службу;

- день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом;

- день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

Львівський військовий ліцей імені Героїв Крут був створений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 490 від 19.08.1992 року на базі Львівської республіканської спецшколи-інтернату з поглибленим вивченням російської мови і літератури та посиленою військово-фізкультурною підготовкою та Постановою Кабінету Міністрів України №643 від 13.06.1996 року з 01.07.1996 року реорганізований у Львівський державний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Героїв Крут.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 року № 490 Про реформу системи військової освіти, Львівський військовий ліцей ім. Героїв Крут був утворений на базі Львівської республіканської спеціальної школи-інтернату з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, військовий ліцей є видом загальноосвітнього навчально-виховного закладу, у якому ліцеїсти проходять підготовку до вступу у військово-навчальні заклади, а навчання у даному військовому ліцеї не входить до закріпленого у статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу переліку видів військової служби.

Посилання позивача на ст. 58 Конституції України, яка визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, помилкове, оскільки визначення строку військової служби проводиться на підставі того закону, якій діє на такий час. Протилежний підхід фактично означатиме, що держава позбавлена права змінювати правове регулювання тих чи інших правовідносин.

Слід звернути увагу і на те, що в самому Законі України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" між нормами ст. ст. 2 і 24 існувала певна колізія, яка полягала в тому, що ст. 2 Закону передбачає виключний перелік видів військової служби і навчання у військовому ліцеї ніколи до військової служби не відносилось. У той же час, ст. 24 в редакції до 31 липня 1999 р. встановлювала, що початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею).

Крім того, за правилами ст. 15 ч. 1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" для статусу військовослужбовця необхідно досягнення 18-річного віку, тоді як набір до Ліцею здійснюється у віці 15-16 років, тобто на час навчання у Ліцеї позивач не мав статусу військовослужбовця.

Слід врахувати і норми п. 1 Положення про військовий ліцей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1087- військовий ліцей (далі - ліцей) є загальноосвітнім навчальним закладом III ступеня з військово-професійною спрямованістю навчання та допрофесійної підготовки, що передбачає проведення поглибленої допризовної та посиленої фізичної підготовки і виховання у юнаків готовності до військової служби.

Ліцей може мати у своєму складі загальноосвітні класи нижчих ступенів загальної середньої освіти.

Отже, такий ліцей є закладом освіти, який характеризується певною специфікою навчання, але навчання в ньому не дорівнює проходженню військової служби, якій притаманні більші обмеження та вимоги.

Судом враховано і той факт, що питання про включення до загального військового стажу терміну навчання у суворівських (нахімовському) училищах, військових ліцеях та ліцеях із посиленою військово-фізичною підготовкою, неодноразово розглядалось Верховним Судом України, який у своїх рішеннях підкреслив, що навчання у таких закладах не слід вважати проходженням військової служби (справи № 21-41а11, № 21-129а11, № 21-358а11).

При цьому Верховний Суд України виходив з того, що за змістом ст. 2 ч. 4 та ст. 24 ч. 1 Закону України "Про загальний військовий обов`язок та військову службу" навчання у військовому ліцеї не зараховується до вислуги років для призначення пенсії військовослужбовця, так як на момент призначення такої пенсії, норма Закону про зарахування до стажу військової служби навчання в ліцеї, не діє.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що на момент вступу до ліцею та перебуваючи на навчанні у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут ОСОБА_1 отримав лише загальну середню освіту, не мав військових звань, не приймав Військову присягу та не укладав контракт на проходження військової служби, який в обов`язковому порядку укладається курсантами (слухачами).

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, з наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 139 КАС України - судовий збір не відшкодовується.

Керуючись ст.ст.14,139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» про визнання протиправною відмови, зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та регулятивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмово провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.12.2018 року.

Суддя Крутько О.В.