Справа № 0540/6650/18-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 р. Справа№0540/6650/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцька М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, (місцезнаходження: Донецька область, м. Словянськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення № 25 від 21 червня 2018 року та зобовязати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якому з урахуванням заяви про уточнення до адміністративного суду, просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 21.06.2018 року № 25 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

- зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового стажу роботи в ДП «Артемвугілля», за періоди гірничої роботи з 26.01.1987 року по 05.05.1987 року і з 17.07.1989 року по 15.02.1995 року в якості електрослюсаря підземного, на підземній ділянці шахтного транспорту.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року (суддя Черникова А.О.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 0540/6650/18-а за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 05 вересня 2018 року.

05 вересня 2018 року розгляд справи відкладено на 02 жовтня 2018 року.

У звязку з перебуванням судді Черникової А.О. з 10 вересня 2018 року по 12 жовтня 2018 року у відрядженні, розгляд справи призначено на 23 жовтня 2018 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 22 жовтня 2018 року № 402 «Щодо повторного автоматичного розподілу справи» призначено повторний автоматичний розподіл справи № 0540/6650/18-а, у звязку з перебуванням судді Черникової А.О. у відрядженні.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцькій М.М.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року справу було прийнято до провадження суддею Толстолуцькою М.М.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах є таким, що не ґрунтується на нормах діючого законодавства та підлягає скасуванню.

Вмотивовуючи свою позицію, позивач зазначив, що в травні 2018 року маючи загальний стаж роботи 32 роки 1 місяць, з яких 11 років 5 місяців 14 днів був занятий повний робочий день на підземних роботах, після того як йому 26.03.2018 року виповнилось 50 років, з усіма необхідними для призначення пенсії документами звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до п. «а» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 1 ч. 2 ст. 114 та прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

21.06.2018 року відповідачем було винесене рішення № 25 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Позивач вважає вказане рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії протиправним. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі /арк. справи 5-9/.

Відповідач заперечив проти задоволення зазначених вимог позивача, просив у задоволенні його позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Так, у наданому відзиві на позовну заяву від 05.09.2018 року зазначено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 23.03.2018 року ДП «Артемвугілля» перереєструвалось в м. Святогірську. Листом від 17.02.2017 року № 17.02/5 ДП «Артемвугілля» повідомило про неможливість надання первинних документів для проведення перевірки достовірності видачі довідок про пільговий стаж роботи у зв'язку з тим, що оригінали первинних документів зберігаються в архіві підприємства на тимчасово непідконтрольній українській владі території. У зв'язку з цип періоди роботи в ДП «Артемвугілля» не зараховано до пільгового стажу по Списку № 1 та довідки до розгляду не приймаються. Відповідно до наданих документів на момент звернення 30.05.2018 року ОСОБА_1 має загальний страховий стаж 32 року 01 місяць 00 днів. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити /арк. справи 27-29/.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач ОСОБА_1, громадянин України ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, є внутрішньо переміщеною особою, та особою, що претендує на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідач Слов'янське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () є субєктом владних повноважень органом виконавчої влади, основним завданням якого, згідно вимог чинного законодавства, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що 30 травня 2018 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою № 9631 «Про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п.п. 1 п. 2 статті статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої просив призначити йому пенсію.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, до зазначеної заяви позивачем для призначення пенсії управлінню також надані обовязкові документи:

- заява;

- копія паспорту та ідентифікаційного коду;

- копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 від 16.05.2018 року;

- трудова книжка БТ-ІІ № 38750752 від 09.03.1987 р. з копією;

- копія військового квитка НУ № 9113552 від 15.05.1987 р.;

- довідка про періоди військової служби №4/627 від 31.05.2018 р.;

- довідки про пільговий стаж роботи №2105/05, №2105/06 від 21.05.2018 р., видані ДП «Артемвугілля»;

- довідка про реорганізацію підприємства ДП «Артемвугілля» № 2105/07 від 21.05.2018 р.;

- копія наказу про підсумки атестації робочих місць за умовами праці № 378а від 15.07.1996 р. з переліком робочих місць по ДП «Артемвугілля»;

- копія наказу про звільнення № 119/к від 18.05.1987 р. /арк. справи 31-42/.

Судом на підставі даних трудової книжки позивача (серії БТ-ІІ № 3875072) встановлено, що ОСОБА_1 у період з 26.01.1987 року по 05.05.1987 року і з 17.07.1989 року по 15.02.1995 року працював на ДП «Артемвугілля»:

- наказом від 30.01.1987 року № 33к позивача прийнято електрослюсарем з повним робочим днем під землею (запис трудової книжки № 2 від 26.01.1987 р.);

- 05.05.1987 року на підставі наказу № 102к звільнений у зв'язку з призовом на службу у лавах ОСОБА_2 (запис № 2);

- 17.07.1989 року на підстав наказу № 190к від 19.07.1989 року прийнято електрослюсарем підземним третього розряду (запис № 5);

- 29.01.1992 року на підставі наказу № 22 від 29.01.1992 року внесено запис, що наказом Ш/у «Олександр-Захід» ПО «Артемвугілля» реорганізована в структурний підрозділ «Шахта Кіндратівка» ДП «Артемвугілля» (запис № 6);

- 15.02.1995 року звільнений за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України (запис № 7) / арк. справи 14-15/.

Листом від 17.02.2017 року вих. № 17.02/5 управлінню надано інформацію, з якої вбачається, що «Артемвугілля» з 28.11.2014 року припинило виробничу та фінансово-господарську діяльність як власну, так і діяльність структурних підрозділів на території м. Горлівки Донецької області.

Одночасно повідомлено, що вжиття заходів щодо вивезення майна, документації, печаток, штампів ДП «Артемвугілля» та його структурних підрозділів результатів не дало. За період роботи з дати державної реєстрації (19.02.2003 року) до зміни місцезнаходження підприємства (10.12.2014 року) місцезнаходження документів (як на паперових, так і на електронних носіях) ДП «Артемвугілля» не встановлено, вільний доступ до них неможливий.

Відповідно до виписки з ЄДРПОУ ДП «Артемвугілля» змінило місцезнаходження з м. Горлівка, пр. Леніна, 13 на м. Святогірськ, вул. Куйбишева, 66, але із зупиненням виробничих потужностей, залишенням усіх своїх основних та оборотних фондів.

Також, управлінню повідомлено, що 17.02.2017 року від ДП «Артемвугілля» отримано лист-згоду на проведення перевірок первинних документів за адресою : м. Горлівка, пр. Леніна, 13, тобто всі первинні документи знаходяться на території, тимчасово непідконтрольній Україні /арк. справи 42/.

21 червня 2017 року пенсійним органом прийнято рішення № 25 «Про відмову в призначенні і виплаті пенсії» ОСОБА_1 /арк. справи 31-32/.

Зі змісту зазначеного рішення судом встановлено, що управлінням виключено з пільгового стажу періоди роботи позивача з 26.01.1987 року по 05.05.1987 року і з 17.07.1989 року по 15.02.1995 року в якості електрослюсаря підземного, на підземній ділянці шахтного транспорту, на підставі чого відмовлено у призначенні виплат пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу по списку № 1.

Окрім того, відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 32 роки 01 місяць 00 днів та поінформовано, що право на призначення пенсії він матиме по досягненню 60 років за наявності страхового стажу не менше 35 років.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не врахування відповідачем для призначення пільгової пенсії довідок, виданих підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території через неможливість проведення зустрічної перевірки з таким підпрємством.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у звязку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами статті 114 Закону № 1058 визначається порядок та умови призначення пенсі за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно частини першої зазначеної статті право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до положень частини третьої статті 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і пятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.

Також, зазначений факт підтверджується іншими документами, які надавались позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме:

довідка від 21.05.2018 року № 2105/05 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на ім'я ОСОБА_1, якою підтверджено, що позивач дійсно працював повний робочий день на «Шахтоуправління «Олександр-Захід» реорганізоване в шахту «Кіндратівка» і за період з 26.01.1987 року нак. 33к від 30.01.1987 по 05.05.1987 року виконував гірничі роботи під землею за посадою електрослюсар підземний, на підземній ділянці шахтного транспорту;

довідка від 21.05.2018 року № 2105/06 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній на ім'я ОСОБА_1, якою підтверджено, що позивач дійсно працював повний робочий день на «Шахтоуправління «Олександр-Захід» реорганізоване в шахту «Кіндратівка» і за період з 17.07.1989 року нак. 190к від 19.07.1989 по 15.02.1995 року виконував гірничі роботи під землею за посадою електрослюсар підземний, на підземній ділянці шахтного транспорту;

наказ від 15.07.1996 року № 378-а «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці»;

історичну довідку, в якій зазначено, що 29.01.1992 року на підставі наказу № 22 ДП «Артемвугілля» Шахтоуправління «Олександр-Захід» було реорганізовано в шахту «Кіндратівка» та шахту «Олександр-Захід» /арк. справи 13, 18-21/.

Суд погоджується, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як зазначив відповідач, провести перевірку достовірності документів не має можливості тому, що первинні документи підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Проте, суд зауважує, що відсутність можливості проведення перевірки не може позбавляти позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Суд зауважує, що відповідач користуючись наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різними способами та засобами для дотримання своїх зобов'язань, взагалі не врахував ступінь втрати однієї сторони, в нашому випадку позивача, його конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, статті 114 Закону № 1058, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо). Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані КонституцієюУкраїни та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини пятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області,про визнання протиправним та скасування рішення № 25 від 21 червня 2018 року та зобовязати вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 21 червня 2018 року року № 25 про відмову в призначенні і виплаті пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» .

Зобовязати Словянське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового стажу роботи в ДП «Артемвугілля», за періоди гірничої роботи з 26.01.1987 року по 05.05.1987 року і з 17.07.1989 року по 15.02.1995 року в якості електрослюсаря підземного, на підземній ділянці шахтного транспорту.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Словянського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, (місцезнаходження: Донецька область, м. Словянськ, пл. Соборна, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) та підписано 21 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Перший апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Толстолуцька М.М.