Справа № 826/5226/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5226/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кузьмишиної О.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року (розглянута у спрощеному провадженні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Обслуговуючого кооперативу «Прогресс» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування наказу №33 від 07 лютого 2018 року, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року, Обслуговуючий кооператив «Прогресс» (далі- позивач, ОК «Прогресс») звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі- відповідач 1), Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі- відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ №33 від 07 лютого 2018 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради;

- зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України поновити реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку за адресою: вул. Лук'янівська, 18-20 у Шевченківському районі міста Києва» від 05 серпня 2016 року №КВ 41, замовник - Обслуговуючий кооператив «Прогресс».

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що декларацію про початок будівельних робіт може бути скасовано у випадку встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства, лише в разі невиконання припису посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Також, стверджує, що Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було грубо порушено порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю в частині зобов'язання надати суб'єкту містобудування направлення для проведення позапланової перевірки. На думку представника позивача, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України всупереч вимог чинного законодавства порушено порядок проведення перевірки, що в свою чергу ставить під сумнів обґрунтованість висновків відповідача про вчинення відповідних порушень позивачем та, відповідно, правомірність скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №33 від 07 лютого 2018 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Зобов'язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України вчинити дії щодо поновлення реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку за адресою: вул. Лук'янівська, 18-20 у Шевченківському районі міста Києва» від 05 серпня 2016 року №КВ 41 шляхом внесення запису про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем 2 подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 05 серпня 2016 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт №КВ 41 на об'єкт будівництва «Будівництво житлового будинку за адресою: вул. Лук'янівська, 18-20 у Шевченківському районі м. Києва».

В подальшому, 07 лютого 2018 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) видано наказ №33 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», яким відповідно до підпункту 5 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» від 17 січня 2017 року №1817-VIII та на підставі листа Київської місцевої прокуратури №10 від 25 січня 2018 року №43-598вих18 (вх. №073/639 від 26 січня 2018 року) скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво житлового будинку за адресою: вул. Лук'янівська, 18-20 у Шевченківському районі м. Києва» від 05 серпня 2016 року №КВ 41.

Пунктом 2 вказаного наказу управлінню дозвільних процедур доручено забезпечити невідкладне направлення копії наказу до Державної архітектурно-будівельної інспекції України для виключення запису щодо реєстрації декларацій від 05 серпня 2016 року №КВ 41 з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Листом №073-1217 від 08 лютого 2018 року Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надіслав на адресу Обслуговуючого кооперативу «Прогресс» примірник наказу №33 від 07 лютого 2018 року.

Незгода позивача із вказаним наказом зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо правового обґрунтування прийняття оскаржуванного рішення позивачем, колеія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю. Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Відповідно до частини 1 статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та постановою Кабінету Міністрів України №466 від 13 квітня 2011 року «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» запроваджено декларативний принцип оформлення замовником документів, які надають право виконувати будівельні роботи на об'єктах будівництва І-ІІІ категорії складності.

Наведене свідчить, що чинним на момент реєстрації декларації від 05 серпня 2016 року №КВ 41 законодавством у сфері містобудівної діяльності не передбачалось подання замовником до Департаменту документів, які б підтверджували дані, що наведені у декларації про початок виконання будівельних робіт.

При цьому, згідно з підпунктом 5 пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» від 17 січня 2017 року №1817-VIII, зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі, зокрема, виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Як вбачається з матеріалів справи, до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надійшов лист Київської місцевої прокуратури №10 від 25 січня 2018 року №43-598вих18 щодо проведення перевірки законності здійснення будівництва на об'єкті, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лук'янівська, 18-20 у Шевченківському районі м. Києва.

Так, згідно з інформацією, наданою Інститутом археології НАН України, земельні ділянки за адресою: м. Київ, вул. Лук'янівська, 18-20 у Шевченківському районі входять до меж археологічного заповідника «Гора Щекавиця», пам'ятки національного значення «Культурний шар городища ІХ-ХІІІ ст. гора Щекавиця», пам'ятки місцевого значення «Історичний ландшафт Київських гір і долини р. Дніпро» та до меж Центрального історичного ареалу м. Києва.

За змістом статті 1 Закону України «Про архітектурну діяльність», проект - документація для будівництва об'єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об'єкта архітектури, та відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

При цьому, відповідно до статті 29 вказаного Закону, основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Згідно з пунктами 4.2. 4.3 ДВН А.2.2-3-2012 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації на будівництво», проектна документація на будівництво має відповідати положенням законодавства, вимогам будівельних норм та нормативних документів. Проектувальники при розробці проектної документації повинні забезпечувати відповідність проектних рішень архітектурним і містобудівним вимогам, визначеним у містобудівних умовах та обмеженнях забудови земельної ділянки, вихідним даним, вимогам чинних будівельних норм та нормативних документів.

У відповідності до частини 1 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

При цьому, відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» з метою впорядкування та аргументованого вирішення питань будівництва, реконструкції будівель і споруд у межах історичних ареалів населених місць України розроблені Методичні рекомендації щодо розроблення історико-містобудівних обґрунтувань, затверджені наказом Міністерства культури України №122 від 17 лютого 2012 року (далі по тексту - Методичні рекомендації №122).

Пунктом 2 Методичних рекомендацій передбачено, що історико-містобудівні обґрунтування розробляються відповідно до пункту 8 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №318.

При цьому, до спірних правовідносин не застосовується наказ Міністерства культури України №562 від 17 липня 2014 року «Про затвердження інформаційних та технологічних карток з видачі Мінкультури адміністративних послуг у сферах охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», оскільки останній визначає процедуру надання Мінкультури адміністративних послуг.

Відповідно до пунктів 3, 4 Методичних рекомендацій історико-містобудівне обґрунтування - це науково-проектна документація, яка визначає наукову концепцію врахування пам'яток, об'єктів культурної спадщини, традиційного характеру середовища як містоформуючих чинників при проектуванні будівель і споруд. Історико-містобудівне обґрунтування повинне визначати принципову можливість будівництва, реконструкції будівель і споруд на відповідній земельній ділянці, а також граничні параметри цих будівель і споруд.

Тобто, історико-містобудівне обґрунтування за своєю суттю не є проектом будівництва, а є лише науковою документацією, яка передує та яка має бути врахована при розробленні проекту будівництва.

Водночас, як вбачається з листа Міністерства культури України №3431/10/14-17 від 21 грудня 2017 року щодо надання інформації стосовно погодження історико-містобудівних обґрунтувань, проектів будівництва, реконструкцій, дозволів на виконання робіт по вул. Лук'янівська, 18-20 у Шевченківському районі міста Києва, листом від 04 травня 2016 року №365/10/61-16 Міністерство культури України погодило подане листом ОК «Прогресс» історико-містобудівне обґрунтування будівництва житлового будинку по вул. Лук'янівська, 18-20 в Шевченківському районі м. Києва, розроблене архітектором Н.С. Терещенко, кваліфікаційний сертифікат №000433.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів зазначає, що моменту затвердження проектної документації позивачем отримано погоджене історико-містобудівне обґрунтування від Міністерства культури України, що підтверджене останнім у листі №3431/10/14-17 від 21 грудня 2017 року, а відтак дає підстави для висновку, що позивачем зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на підставі належного затвердженого проекту.

У листі №3431/10/14-17 від 21 грудня 2017 року Міністерство культури України зазначило, що за результатами перевірки електронної бази даних документообігу Міністерства культури України встановлено, що станом на момент підготовки даного листа, погоджень проектів будівництва, реконструкцій, дозволів на проведення земляних робіт за вказаною адресою Міністерством культури України не надавалось.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України №870 від 30 жовтня 2013 року затверджено Типовий порядок видачі дозволів на порушення об'єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів, а також наведено перелік земляних та/або ремонтних робіт, для проведення яких необхідно отримати дозвіл.

Пунктом 3 вказаного вище Порядку №870 передбачено, що дозвіл не вимагається, якщо земляні та/або ремонтні роботи проводяться у рамках підготовчих або будівельних робіт, право на проведення яких оформлене в установленому законодавством порядку.

Щодо посилання відповідача на відсутність виданих позивачу Міністерством культури України дозволів на земляні роботи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені посилання не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки такий дозвіл не вимагається у разі наявності права на проведення будівельних робіт, яке в даному випадку, мало місце на підставі зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт.

Щодо посилання відповідача на те, що жодною правовою нормою не регламентовано обов'язку проводити перевірку, якщо недостовірність зазначених у деклараціях даних є очевидною, оскільки листом №43-598вих18 від 25 січня 2018 року Київська місцева прокуратура №10 просила перевірити законність здійснення будівельних робіт за адресою: вул. Лук'янівська, 18-20 у Шевченківському районі м. Києва, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд критично ставиться до зазначених вище посилань та вказує на те, що така перевірка органом архітектурно-будівельного контролю не була проведена.

При цьому, звернення державного органу з таким листом є підставою для проведення позапланової перевірки.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідачем не наведено суду достатніх та належних доказів щодо подання позивачем недостовірних даних для реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, як не надано доказів порушення порядку погодження та затвердження проектної документації.

Також, відповідачем не надано доказів неможливості проведення перевірки позивача, в ході якої у органу державного архітектурно-будівельного контролю були б законодавчо передбачені можливості здійснення перевірки законності виконання будівельних робіт за адресою: вул. Лук'янівська, 18-20 у Шевченківському районі м. Києва.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність прийняття оскаржуваного наказу №33 від 07 лютого 2018 року та відповідно наявність підстав для його скасування в судовому порядку.

Механізм ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр), як єдиної комп'ютерної бази даних визначає Порядок ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 24 червня 2011 року №92 (далі по тексту - Порядок №92).

Відповідно до пункту 8 Порядку №92 підставами для внесення Держархбудінспекцією поданих органом державного архітектурно-будівельного контролю даних до реєстру є отримання цим органом: повідомлення; повідомлення про зміну даних у цьому повідомленні; декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація); повідомлення про зміну даних у зареєстрованих деклараціях, внесення змін до них у зв'язку з виявленими технічними помилками; скасування реєстрації повідомлення або декларації; прийняття рішення про видачу або анулювання дозволу, видачу сертифіката, повернення декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків; прийняття рішення про відмову у видачі дозволів чи сертифікатів.

Також, пунктом 15 Порядку №92 передбачено, що у разі прийняття наказу органом державного архітектурно-будівельного контролю про скасування реєстрації повідомлень чи декларацій, анулювання дозволу, набрання рішенням суду законної сили про скасування документа декларативного або дозвільного характеру посадові особи вносять відомості до реєстру про їх скасування або анулювання.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що відомості до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів вносяться у разі скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

При цьому, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Положеннями пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини щодо справедливого судового рішення, постановляння якого, є передумовою дотримання права особи на справедливий суд, гарантованого кожному статтею 6 Конвенції.

За таких обставин, з метою забезпечення ефективного поновлення порушеного права позивача, колегія суддів вважає, що задоволенню підлягає також позовна вимога про зобов'язання Державної архітектурно-будівельної інспекції України вчинити дії щодо поновлення реєстрації декларації від 05 серпня 2016 року №КС 41 про початок виконання будівельних робіт шляхом внесення запису про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)- залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 21 грудня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.М. Кузьмишина