Справа № 540/2217/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2217/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 14 листопада 2017 року, № НОМЕР_2 від 07 листопада 2017 року, рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_3 від 14 листопада 2018 року та вимоги про сплату боргу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), у якому просить:

- скасувати ППР № НОМЕР_1 від 14 листопада 2017 року про визначення позивачу грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 39419,82 грн. та штрафних санкцій в розмірі 9854,96 грн.;

- скасувати ППР № НОМЕР_2 від 07 листопада 2017 року про визначення позивачу грошового зобов'язання по військовому збору в розмірі 3367,56 грн. та штрафних санкцій в розмірі 841,89 грн.;

- скасувати рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасно нарахований єдиний внесок від 14 листопада 2017 року № НОМЕР_3 в розмірі 67496,34 грн.;

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14 листопада 2018 року в розмірі 67496,34 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДФС у Херсонській області складено акт від 18.09.2017 року № 137/21221306/НОМЕР_4 «Про результати документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року». На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, які позивач вважає протиправними з огляду на відсутність порушень позивачем вимог податкового та трудового законодавства. Крім того, позивач посилається на порушення відповідачем порядку проведення перевірки. Зокрема, зазначає, що позивач будь- яких запитів про витребування документів підтверджуючих діяльність за 2015 рік, а також наказ про проведення перевірки від відповідача не отримував, тому у податкового органу були відсутні підстави для проведення такої перевірки. Крім того, через неповідомлення позивача про проведення перевірки та не направлення запиту, податковий орган не врахував документально підтвердженні витрати ФОП ОСОБА_3, які пов'язанні з господарською діяльністю за 2015 рік. Вказує, що про існування акта перевірки та рішень за його висновками дізналась від виконавчої служби вже у 2018 році. Враховуючи викладені обставини просить скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 14 листопада 2017 року, № НОМЕР_2 від 07 листопада 2017 року, рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасно нарахований єдиний внесок від 14 листопада 2017 року № НОМЕР_3 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14 листопада 2018 року.

Відповідачем наданий до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній просить відмовити в задоволенні позову з огляду на наступні обставини. Повідомлення про проведення перевірки від 05.09.2017 року за №219/21-02-13-06 та наказ від 05.09.2017 року за № 746 направлено платнику податків ФОП ОСОБА_3 поштовим відправленням з повідомленням про вручення, яке повернуто за закінченням терміну зберігання. Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальних невиїзних перевірок, зокрема п.79.2 ст.79 зазначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючому органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Тобто факт направлення платнику поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу дає право на проведення документальної невиїзної перевірки. Станом на 18.09.2017 року оригінали первинних документів чи їх копій ФОП ОСОБА_3 не надано. Перевірку проведено з 12.09.2017 року по 14.09.2017 року без присутності ФОП ОСОБА_3 Таким чином, вважає, що податковим органом правомірно проведена перевірка. Оскільки в ході перевірки були виявлені порушення вимог законодавства, податковим органом був складений акт на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що податкові повідомлення - рішення складені відповідно до вимог чинного законодавства, а позов є необґрунтованим.

Ухвалою від 30 жовтня 2018 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 22 листопада 2018 року.

Ухвалою від 22 листопада 2018р. закрите підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 13 грудня 2018р.

13 грудня 2018р. судом оголошено перерву до 18 грудня 2018 року.

18 грудня 2018 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 зареєстрована, як фізична особа підприємець рішенням Херсонської міської ради 17.10.1996 року (дата запису в ЄДР 03.04.2008 року № 2499017 НОМЕР_5), що вбачається з копії Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця серії В03 №194618. Позивач перебуває на обліку як платник податків в контролюючих органах з 02.02.1995 року, як платник єдиного внеску з 17.10.1996 року.

На підставі наказу ГУ ДФС у Херсонській області від 05.09.2017 року за №746 у період з 12.09.2017р. по 14.09.2017р. співробітником ГУ ДФС у Херсонській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 За результатами вказаної перевірки складений акт від 18.09.2017 року № 137/21221306/НОМЕР_4 «Про результати документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року», в якому зафіксовані наступні порушення:

- п. 1 ст. 121 Податкового кодексу України в частині ненадання платником податків оригіналів документів чи їх копій;

- п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме ненарахування податку на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності на загальну суму 39419,82грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме: ненарахування єдиного внеску з чистого оподаткованого доходу за перевіряємий період на загальну суму 67496,34грн.;

- пп. 1.2, п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме: заниження суми військового збору у розмірі 3367,56грн.

Відповідачем не надано доказів направлення акта перевірки позивачу.

Вказаний акт перевірки став підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 14 листопада 2017 року, № НОМЕР_2 від 07 листопада 2017 року, рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасно нарахований єдиний внесок від 14 листопада 2017 року № НОМЕР_3.

Доказів направлення вказаних рішень на адресу позивача не надані.

14 листопада 2017 р. податковим органом винесена вимога №Ф- про сплату боргу.

Зазначені рішення та вимогу позивач вважає протиправними та просить скасувати.

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Так, судом встановлено, що 30.09.2016р. контролюючим органом сформований лист про надання документальних підтверджень та пояснень №6202/10/21-03-17-01-22, який направлений позивачу 10.10.2016р. на адресу: АДРЕСА_1.

Вказаний запит не отриманий позивачем, що вбачається з рекомендованого повідомлення №993.

Також судом встановлено, що наказ про проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_3 від 05.09.2017 року за №746 та повідомлення про проведення вказаної перевірки від 05.09.2017р. №219/21-22-13-6 направлені позивачу на адресу: АДРЕСА_1.

Вказані документи не отримані позивачем та повернуті відділенням поштового звязку з відміткою «за зазначеною адресою не проживає».

Як вже було зазначено вище, доказів направлення позивачу акта перевірки, податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 14.11.2017 року, № НОМЕР_2 від 07.11.2017 року, рішення про застосування до штрафних санкцій за несвоєчасно нарахований єдиний внесок від 14 листопада 2017 року № НОМЕР_3 та вимога №Ф- від 14.11.2017р. податковим органом не надані.

Досліджуючи причини неотримання позивачем поштових відправлень, судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань адресою позивача є: АДРЕСА_2.

Крім того, суд звертає увагу, що така ж адреса зазначена і у Свідоцтві про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №194618. При цьому, з акта перевірки від 18.09.2017р. вбачається, що податковим органом зазначено: «…податкова адреса платника податків: АДРЕСА_3, згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію…» (арк.1).

Положеннями ст.45 ПК України (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Отже, враховуючи, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, податковою адресою останньої вважається саме та адреса, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Тому направлення відповідачем кореспонденції на адресу ФОП відмінну від тієї, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців не може вважатись належним повідомленням позивача у розумінні вимог законодавства.

Статтею 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з підстав,визначених цією ж статтею. Зокрема, підставою проведення перевірки позивача, в акті перевірки зазначений пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, тобто виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно з п. 78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до положень ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З наведених норм слідує, що законодавцем передбачений чіткий порядок та умови, які мають передувати призначенню та проведенню документальної перевірки.

Судом встановлено, що запит про надання пояснень та документальних підтверджень, наказ про призначення перевірки та повідомлення про перевірку були направлені податковим органом не на належну адресу позивача, тому не може вважатись належним врученням останньому копій наказу та інших документів. Отже і підстави для проведення документальної невиїзної перевірки були відсутні.

Таким чином, в ході розгляду даної справи судом встановлено порушення порядку та процедури призначення та перевірки позивача, що тягне за собою скасування прийнятих за результатами такої перевірки, рішень.

Згідно з положеннями ст.42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідачем не надано жодних доказів направлення позивачу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги, що також є порушенням вимог податкового законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відтак підставою для надсилання податкової вимоги є наявність несплаченої суми узгодженого грошового зобовязання. Враховуючи, що грошові зобовязання нараховані позивачу податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про застосування штрафних санкцій оскаржені в судовому порядку, вказана сума не може вважатись узгодженою, отже податкова вимога є безпідставною.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, не надано доказів додержання вимог та процедури проведення перевірки позивача, відтак і правомірності прийнятих рішень на підставі такої перевірки.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 14 листопада 2017 року на суму 49274,78 грн, № НОМЕР_2 від 07 листопада 2017 року на суму 4209,45 грн., рішення про застосування штрафних санкцій № від 14 листопада 2017 року на суму 67496,34 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14 листопада 2017 року на суму 67496,34 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, пр. Ушакова, 75) на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3524,00 (три тисячи п'ятсот двадцять чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 грудня 2018 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 10.1