Справа № 628/3179/14-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 грудня 2018 року

Київ

справа №628/3179/14-а

адміністративне провадження №К/9901/1268/18 К/9901/1266/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язання вчинити певні дії за касаційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківській області на постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області в складі судді Цендра Н.В. від 11 листопада 2014 року і ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Мінаєвої О.М., Макаренка Я.М., Шевцової Н.В. від 20 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 366/14-14 від 30 липня 2014 року та рішення управління Пенсійного Фонду України в Куп'янському районі Харківської області № 77 від 20 серпня 2014 року;

- зобов'язати управління Пенсійною фонду України в Куп'янському районі Харківської області призначити пільгову пенсію за віком на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 2 травня 2014 року згідно з даними трудової книжки, за якою він працював маляром, зайнятим на роботах з застосуванням нітрофарб другого розряду Куп'янського ливарного заводу 12 років 6 місяців 17 днів, з 15 березня 1989 року - маляром, зайнятим на роботах з застосуванням нітрофарб 2 розряду цеху ґрунтовки Куп'янського ливарного заводу, з 12 лютого 1990 року - маляром, зайнятим на роботах з застосуванням нітрофарб другого розряду цеху збуту та фарбування цього ж підприємства, з 1 вересня 1996 року маляром в цеху ґрунтовки, зайнятим на роботах з застосуванням нітрофарб цього ж підприємства, з 1 квітня 2001 року - маляром другого розряду дільниці ґрунтовки фасонно-ливарного цеху цього ж підприємства.

Позовні вимоги мотивовано тим, що трудовою книжкою, підтверджено стаж роботи позивача маляром, зайнятим на роботах з нітрофарбами, робота яка передбачена Списком № 2 затвердженим постановою КМУ № 36 від 16.01.2003 року. Таким чином, позивач вважає, що отримав право на пенсію на пільгових умовах.

Постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що атестація робочого місця, яке займав позивач, була проведена відповідно до чинного законодавства. Крім того, суди зазначили, що період роботи позивача з 01.04.2001 року по 02.10.2001 року маляром, зайнятим на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки підтверджується показаннями свідка, а запис в трудовій книжці за цей період свідчить лише про іншу назву професії, однак з таким же призначенням, що і попередні.

Не погоджуючись з постановою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківській області звернулися з касаційними скаргами до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просять скасувати наведені рішення судів попередніх інстанцій та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

У касаційних скаргах скаржники вказують на те, що суди попередніх інстанцій не з'ясували належним чином, що періоди роботи позивача: з 22.08.1992 року по 18.07.1995 року за професією чистильник фарбувальних камер ЦГ, з 19.07.1995 року по 31.08.1996 року за професією маляр, зайнятий на роботах із застосуванням нітрофарб цеху СЛК та з 01.04.2001 року по 02.10.2001 року за професією маляр ФЛЦ не зараховано до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки таке право позивача не підтверджено за результатами проведення атестації робочих місць по підприємству. Крім того, у період з 01.04.2001 року по 02.10.2001 року позивач працював за професією маляр другого розряду дільниці ґрунтовки фасонно-ливарного цеху, тобто за професією, яка не передбачена Списком № 2.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено те, що загальний страховий стаж роботи ОСОБА_2 становить 30 років 1 місяць 28 днів, з них 12 років 6 місяців і 17 днів на роботах передбачених Списком № 2 робіт і професій, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Згідно з записами в трудовій книжці, ОСОБА_2 працював на Куп'янському ливарному заводі у період з 15.03.1989 р. - маляром, зайнятим на роботах із застосуванням нітрофарб цеху ґрунтовки (ЦГ), з 12.02.1990 р. - в зв'язку з реорганізацією цеху, маляром, зайнятим на роботах із застосуванням нітрофарб цеху збуту та фарбування, з 01.09.1992 р. - в зв'язку з реорганізацією цеху, маляром, зайнятим на роботах із застосуванням нітрофарб цеху ЦГ, з 19.07.1995 р. по 31.08.1996 р. - маляром, зайнятим на роботах із застосуванням нітрофарб цеху стального лиття і ковкого чавуна (СЛК), з 01.09.1996 р. - переведений в ЦГ маляром, зайнятим на роботах із застосуванням нітрофарб, з 01.04.2001 р. - в зв'язку з реорганізацією цеху, маляром другого розряду дільниці ґрунтовки фасонно-ливарного цеху (ФЛЦ), з 02.10.2001 р. - звільнений за власним бажанням.

Вважаючи, що позивач набув право на отримання пенсії на пільгових умовах, звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на підставі пункту «б» ч. 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням № 77 від 20.08.2014 року управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 366/14-14 від 30.07.2014 року позивачу відмовлену в призначенні пільгової пенсії, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року не відповідають, а тому касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області необхідно задовольнити частково, постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з пунктом 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, якщо атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, а право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Згідно з п. 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Відповідно до п. 4.3 вищезазначеного Порядку у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року, впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Верховний Суд України у постановах від 10 березня 2015 року (справа № 21-51а15), від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), від 02 грудня 2015 року (справа № 21-1329а15), від 12 квітня 2016 (справа № 21-6501а15), а також Верховний Суд у постанові від 23 січня 2018 року (справа № 732/2003/14) висловлювали правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Постановою Ради міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» у Списку № 2 розділі ХV Металообробка, зазначені професії - малярі, зайняті на роботах з емалевими фарбами, нітрофарбами, нітролаками і свинцевими фарбами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджений Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, де у розділі ХХХІІІ «Загальні професії», передбачені - малярі, зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Судами попередніх інстанцій, згідно з записами в трудовій книжці, вірно встановлено, що позивач працював маляром, який був зайнятий на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки, що не заперечується відповідачами і дає право на пільгову пенсію з 15.03.1989 року по 31.03.2001 року.

Судами попередніх інстанцій також встановлено те, що наказом ВАТ «Куп'янський ливарний завод» № 92а від 03.04.1997 року про атестацію робочих місць, на виконання постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442 та з метою своєчасного оформлення документів робітників заводу, які підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, по узгодженню з профкомом, затверджено результати проведення атестації робочих місць на заводі станом на 01.04.1997 року та підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення на робоче місце - маляр, зайнятий на роботах із застосуванням шкідливих речовин, які відносяться до 3 класу небезпеки відділу збуту і фарбування (цех ґрунтовки лиття) по Списку № 2.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачу до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, необхідно зараховувати весь період роботи на даному підприємстві до дати видання наказу про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років, тобто період, який не зараховано відповідачем, а саме з 22.08.1992 року по 18.07.1995 року за професією чистильник фарбувальних камер ЦГ та з 19.07.1995 року по 31.08.1996 року за професією маляр, зайнятий на роботах із застосуванням нітрофарб цеху СЛК.

Що стосується періоду роботи позивача з 01.04.2001 року по 02.10.2001 року за професією маляр 2 розряду дільниці ґрунтовки фасоноливарного цеху (ФЛЦ), то на такий період поширюється дія наказу ВАТ «Куп'янський ливарний завод» № 92а від 03.04.1997 р. про атестацію робочих місць, а тому, за критерієм атестації робочого місця, вказаний період може належати до пільгового стажу.

В той же час, відповідач посилається на те, що у період з 01.04.2001 року по 02.10.2001 року, позивач працював за професією маляр другого розряду дільниці ґрунтовки фасонно-ливарного цеху, тобто за професією, яка не передбачена Списком № 2.

З цього приводу, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Як уже наводилось вище, у Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» зазначено, що право на пільгове пенсійне забезпечення мають малярі, зайняті на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

Даних у трудовій книжці, які б свідчили про те, що позивач як маляр другого розряду дільниці ґрунтовки фасоноливарного цеху був зайнятий на роботі із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки немає.

Відповідно до п. 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з п. 17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Аналогічно і п. 18 Порядку № 637 передбачає те, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Водночас досліджуючи підставність віднесення періоду роботи позивача з 01.04.2001 року по 02.10.2001 року за професією маляр другого розряду дільниці ґрунтовки фасонно-ливарного цеху (ФЛЦ), до професій робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку № 2, суди попередніх інстанцій виходили лише з пояснень свідка ОСОБА_4, який разом працював з позивачем та архівної довідки № 1184, в якій йде мова про забезпечення ливарників та допоміжних цехів молоком.

Однак такі докази згідно з статтею 76 КАС України не є достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування, з огляду на те, що Порядок № 637 для підтвердження трудового стажу особи вимагає свідчення двох свідків і то у виключних випадках, а архівна довідка № 1184 взагалі не містить інформації про роботу позивача із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки.

З'ясування обставин роботи позивача за професією маляр, який зайнятий на роботах із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки у період з 01.04.2001 року по 02.10.2001 року є важливим у цій справі, так як цей період є частиною загального стажу строком у 12 років 6 місяців і 17 днів, який дає право на пенсію на пільгових умовах.

Виходячи з наведеного, суд касаційної інстанції зазначає, що судами попередніх інстанції не здобуто достатніх доказів, які підтверджують факт роботи позивача із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпеки у період з 01.04.2001 року по 02.10.2001 року, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2, і це є підставою для направлення справи на новий розгляд.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла до висновку, що судами попередніх інстанцій не дотримані норми процесуального права, оскільки не встановлено всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення та прийняття у ній законного та обґрунтованого рішення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об'єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

Разом з тим, неповне з'ясування обставин у справі, недослідження всіх наявних в справі доказів, ненадання їм належної правової оцінки є ознакою порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та недотримання в процесі винесення рішень норм процесуального права, що є підставою для їх скасування та направлення справи на новий судовий розгляд до суду відповідної інстанції.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про необхідність часткового задоволення касаційних скарг, скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду, суди мають встановити обставини наведені вище.

Враховуючи, що касаційний суд повертає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то в силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківській області задовольнити частково.

Постанову Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11 листопада 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко