Справа № 199/199/14-а(2а/199/56/14)
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2018 року

Київ

справа №199/199/14-а(2а/199/56/14)

адміністративне провадження №К/9901/7047/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білоуса О.В.,

суддів - Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Громадської організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 7 лютого 2017 року (суддя-доповідач - Загородній А.Ф.) у справі за позовом Громадської організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 до головного лікаря комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко Світлани Михайлівни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ГО «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду із заявою про визнання протиправними рішення і дій вчинених головним лікарем комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради на виконання постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2014 року, визнання порушеним права, притягнення до відповідальності, направлення матеріалів до прокуратури, постановлення окремої ухвали.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні заяви.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Апеляційну скаргу ГО «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» залишено без руху та запропоновано у 15 денний строк надати до суду документи (копії), які б підтверджували підстави для звільнення від сплати судового збору у встановленому законом порядку або оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 60,90 гривень.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2014 року продовжено строк усунення недоліків апеляційної скарги та запропоновано ГО «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 у 15 денний строк з моменту отримання ухвали усунути вказані недоліки - надати до суду документи (копії), які б підтверджували підстави для звільнення від сплати судового збору у встановленому законом порядку або оригінал документа про сплату громадською організацією «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» судового збору в розмірі 60,90 гривень.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 січня 2015 року апеляційну скаргу повернуто заявнику.

Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, ГО «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» звернулась до Вищого адміністративного суду України в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 із касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2017 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 7 лютого 2017 року касаційну скаргу ГО «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 відхилено, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 січня 2015 року -залишено без змін.

Рішення суду касаційної інстанції мотивовано тим, що доказів на підтвердження сплати заявником судового збору у розмірі 60,90 грн або доказів про звільнення його від сплати судового збору у встановленому законом порядку ГО «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» до суду апеляційної інстанції, надано не було.

Не погоджуючись з ухвалою суду касаційної інстанції, ГО «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду України в порядку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла на момент такого звернення) із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 7 лютого 2017 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У заяві про перегляд просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 7 лютого 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Верховний Суд України ухвалою від 3 квітня 2017 року відкрив провадження у справі.

З початком роботи Верховного Суду зазначену справу, на підставі підпунктів 1, 7 пункту 1 Перехідних положень КАС (у редакції цього Кодексу, викладеній згідно із Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII), передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Перехідних положень КАС у новій редакції заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України в адміністративних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Верховний Суд ухвалою від 19 грудня 2018 року прийняв до провадження справу за заявою Громадської організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 7 лютого 2017 року.

Перевіривши доводи, викладені в заяві про перегляд ухвали суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 29 січня, 3 березня, 3 листопада та 8 грудня 2015 року (справи №К/800/40740/14, К/800/25901/15, К/800/17554/15, К/800/33972/15 (К/800/36350/15) відповідно), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме пункту 7 частини першої статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Однак, як вбачається з ухвал Вищого адміністративного суду України від 29 січня, 3 березня, 3 листопада та 8 грудня 2015 року, суд касаційної інстанції скасував ухвалу суду апеляційної інстанції та направив справу для продовження розгляду, вказавши, що суд попередньої інстанції залишаючи апеляційну скаргу без руху (справа К/800/17554/15) або повертаючи її (справи К/800/40740/14, К/800/25901/15, К/800/33972/15 (К/800/36350/15)), не перевірив наявність у громадської організації повноважень на звернення до суду за захистом її членів та не надав оцінки законодавчому регулюванню такого права.

Натомість, в оскаржуваній ухвалі Вищого адміністративного суду України від 7 лютого 2017 року суд касаційної інстанції дійшов висновку, що доказів на підтвердження сплати заявником судового збору у розмірі 60,90 грн або доказів про звільнення його від сплати судового збору у встановленому законом порядку, ГО «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» до суду апеляційної інстанції, надано не було.

Тому, з урахуванням вимог пункту 1 частини третьої статті 108 КАС України та з огляду на неусунення заявником недоліків поданої апеляційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про правомірне повернення апеляційної скарги ГО «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист».

Зважаючи на викладене, обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися в ході судового розгляду, а тому, відповідно до норм статті 244 КАС України, у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 7 лютого 2017 року слід відмовити.

Керуючись статтями 239, 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Громадської організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 7 лютого 2017 року (суддя-доповідач - Загородній А.Ф.) у справі за позовом Громадської організації «Незалежна правозахисна громадська організація «Право на захист» в інтересах члена громадської організації ОСОБА_2 до головного лікаря комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради Тихоненко Світлани Михайлівни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець