Справа № П/811/459/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

18 грудня 2018 року

м. Дніпро

справа № П/811/459/18

Суддя І інстанції – Петренко О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сабівський гранітний кар’єр» про анулювання спеціального дозволу,

ВСТАНОВИВ:

Державна служба геології та надр України звернувлася з вищевказаним позовом до суду в якому, просила припинити право користування надрами, шляхом анулювання дозволу на користування надрами №4453 від 23.10.2007 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» у порушення вимог Угоди про умови користування надрами, яка є невід'ємною частиною дозволу на спеціальне користування надрами, та статті 24 Кодексу України про надра не подано до Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (далі - ДНВП «Геоінформ України») звіт щодо руху запасів, у зв'язку з чим наявні підстави для анулювання дозволу у судовому порядку згідно статті 26 Кодексу України про надра та пункту 23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі - Порядок № 615).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з виходив з того, що позивач здійснив державний геологічний контроль за дотриманням відповідачем умов спеціального дозволу на користування надрами та угоди про умови користування надрами у спосіб, не визначений законодавством про проведення державного геологічного контролю, зокрема, без проведення перевірки. Крім того, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для анулювання дозволу у судовому порядку, оскільки відсутні докази незгоди ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» на припинення його права користування надрами відповідно до спеціального дозволу №4453 від 23.10.2007 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Держгеонадра України звернулася із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що факт невиконання відповідачем вимог угоди про умови користування надрами підтверджено безпосередньо органом, який здійснює збір та облік відповідних звітів, а саме: листом ДНВП «Геоінформ України» від 13 січня 2016 року № 02/302-10021, яким, зокрема, підтверджено, що від ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» інформація щодо руху запасів не надходила. Також скаржник вказує на неправильність застосування судом першої інстанції положень частини другої статті 26 Кодексу України про надра, відповідно до якої право користування надрами припиняється органом, який видав дозвіл самостійно, а у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку, які, на думку скаржника, слід розуміти так, що відсутність однозначної та чіткої згоди надрокористувача є підставою вважати, що така згода не надана.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено що 23.10.2007 р. ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» отримано спеціальний дозвіл на користування надрами №4453, метою користування якими є видобування мігматитів, гнейсі і гранітів, в якості сировини для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового, строком дії 20 років (а.с.9-10).

Відповідно до умов спеціального дозволу на користування надрами однією з особливих умов цього дозволу є щорічна звітність ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» перед ДНВП «Геоінформ України» про стан запасів корисних копалин за формою 5-гр.

Наказом Держгеонадр України від 23.12.2015 року № 438 зобов'язано ДНВП «Державний інформаційний геологічний фонд України» та ДКЗ України, у термін до 15.01.2016 року зібрати інформацію про проведення надрокористувачами повторної оцінки запасів родовищ корисних копалин, відповідно до вимог пункту 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин (а.с.11).

Державне науково-виробниче підприємство «Державний інформаційний геологічний фонд України» (далі-ДНВП «Геоінформ України») листом від 13.01.2016 року № 02/302-0021 повідомив, що інформація, в тому числі, від надрокористувача ТОВ «Сабівський гранітний кар'єр» щодо руху запасів не надходила (а.с.12).

Про даний факт було повідомлено відповідача листом від 07.04.2016 № 6098/13/14-16 та надано місячний термін для повідомлення Держгеонадр про дату розгляду Державною комісією України по запасах корисних копалин поданих надрокористувачем матеріалів геолого-економічної оцінки зазначеного родовища корисних копалин для повторної державної оцінки (а.с.14-15).

Наказом Держгеонадр України № 287 від 01.09.2016 р., у зв'язку з невиконанням відповідачем особливих умов спеціальних дозволів на користування надрами, а саме не проведення повторної державної експертизи, встановлено термін 30 календарних днів для усунення порушень, про що на адресу державної реєстрації ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» направлено лист (а.с.19).

Однак, у встановлений строк, відповідач жодної відповіді не надав.

Наказом Держгеонадр України №5 від 11.01.2017 р. зупинено дію дозволу. Надрокористувачу надано термін 30 календарних днів для усунення порушень, про що на адресу державної реєстрації ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» направлено лист. Також повідомлено, у разі ненадання інформації про проведення експертизи у визначений термін, буде розглянуто питання щодо припинення права на користування надрами у встановленому законодавством порядку (а.с. 20-22).

Листом за вихідним № 22283/02/14-17 від 04.10.2017 року відповідача повідомлено, що Державна служба геології та надр України, у зв'язку із не усуненням причин зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 4453 від 23.10.2007 року, наданого ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» з метою видобування мігматиту Сабівського родовища, розглянуто питання щодо припинення права користування надрами у судовому порядку. Також лист містить прохання надати до позивача у 15-ти денний строк позицію (згоду/незгоду) щодо вищезазначеного (а.с. 23).

Даний лист отримано уповноваженою особою позивача 11.11.2017 року, відповідно до повідомлення про вручення (а.с.24).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Держгеонадра України у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Кодексом України про надра, Положенням про Державну службу геології та надр України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року № 1174 (далі - Положення № 1174), Порядком № 615,

Так, статтею 15 Кодексу України про надра встановлено, що надра надаються у постійне або тимчасове користування. Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено.

Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу (частина перша статті 19 Кодексу України про надра).

Зі змісту частини другої статті 24 Кодексу України про надра слідує, що користувачі надр зобов'язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Статтею 60 Кодексу України про надра встановлено, що державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов'язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України.

Згідно з положеннями частини першою статті 61 Кодексу України про надра державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Відповідно до підпункту 12 пункту 4 Положення № 1174 Державна служба геології та надр України, згідно із покладеними на неї завданнями, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр та раціональним і ефективним використанням надр України.

Пунктом 22 Порядку № 615 встановлено, що дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів державної фіскальної служби у разі: 1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; 2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов'язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров'ю працівників або населення; 3) наявності заборгованості із сплати загальнодержавних податків та зборів; 4) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища.

Після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов'язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом.

Зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов'язку проводити на ділянці надр роботи, пов'язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків. Також, зупинення дії дозволу не є підставою і для переривання строку його дії.

Дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що однією з підстав зупинення дії дозволу на спеціальне використання надр є порушення надрокористувачем умов та порядку користування надрами, невиконання обов'язків, визначених статтею 24 Кодексу України про надра. При цьому право тимчасово зупиняти дію спеціального дозволу надано органу, який видав спеціальний дозвіл.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Держгеонадра України наказом від 11 січня 2017 року № 5 зупинила ТОВ «Сабівський гранітний кар’єр» дію спеціального дозволу від 23 жовтня 2007року № 4453 у зв'язку з невиконанням останнім особливих умов спеціального дозволу, зокрема, неподання звіту перед ДНВП «Геоінформ України» щодо руху запасів, та надала 30-денний термін для усунення виявлених порушень. У подальшому цей термін продовжувався декілька разів.

Відповідно до підпункту 1.8 Порядку обліку робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 14 червня 2013 року № 262 (далі - Порядок № 262), інформаційно-технічне забезпечення, інформаційно-аналітичне супроводження робіт з обліку результатів завершених робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр та веденням електронної бази, здійснюється ДНВП «Геоінформ України». Тобто, ДНВП «Геоінформ України» є державним підприємством, відповідальним за збір та облік статистичної інформації у сфері спеціального користування надрами, який володіє інформацією щодо подання надрокористувачами відповідних звітів.

Відтак, зважаючи на характер порушення, вчиненого надрокористувачем, яке полягає у недотриманні спеціальних умов дозволу, зокрема, неподанні звіту щодо руху запасів, інформація, надана ДНВП «Геоінформ України», щодо неподання відповідачем звітності щодо руху запасів є достатнім доказом факту вчинення відповідного порушення ТОВ «Саббівський гранітний кар’єр», а тому проведення перевірки у даному випадку не вимагається, як на тому посилається відповідач у відзиві на апеляційну скаргу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 812/1074/17.

Відповідно до частин першої та другої статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр. Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктах 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому, питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Верховним Судом України у постановах від 25 червня 2011 року у справі № 21-36а11, від 19 вересня 2011 року у справі № 21-164а11 та від 10 грудня 2013 року у справі № 21-450а13 та постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 802/4846/13-а та від 26 червня 2018 року у справі № 802/923/14-а було зроблено правовий висновок про те, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку. У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 Кодексу, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку.

Зазначена норма спрямована на захист інтересів надрокористувачів шляхом надання їм права вимагати (шляхом надання/висловлення письмової незгоди) від уповноваженого органу судової, а не адміністративної процедури припинення права користування надрами. При цьому, законом презюмується, що саме судовий порядок є додатковою гарантією ефективного захисту прав надрокористувача, що і було забезпечено позивачем у цій справі шляхом звернення до суду.

Отже, орган, який надав надра у користування, повноважний припинити право користування надрами у випадку, передбаченому пунктом 5 частини першої статті 26 Кодексу України «Про надра», лише за наявності згоди на це користувача надрами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Саббівський гранітний кар’єр» не направлено жодної інформації стосовно припинення права користування надрами, відтак, наявні підстави для припинення цього права в судовому порядку.

При цьому, передчасним є висновок суду першої інстанції про те, що ненадходження до Держгеонадра України від ТОВ «Саббівський гранітний кар’єр» заперечень щодо припиненням права користування надрами є доказом відсутності таких заперечень та, відповідно, спору з цього питання, у зв'язку з чим відсутні підстави для анулювання спеціального дозволу у судовому порядку.

Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 812/1074/17 вже висловлювалась правова позиція з приводу застосування положень частини першої статті 26 Кодексу України про надра. Зокрема, згідно з цією позицією ненадходження будь-якої інформації від надрокористувача з приводу питання про анулювання спеціального дозволу не може розцінюватися, як відсутність заперечень.

У свою чергу, відповідно до пункту 23 Порядку № 1294 право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Згідно з положеннями частини сьомої статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб'єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що анулювання раніше зупиненого спеціального дозволу можливе, зокрема, у разі, якщо надрокористувачем не усунуто порушення, які стали підставою для зупинення дії дозволу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Саббівський гранітний кар’єр» не вжито заходів для усунення порушень, які стали підставою для зупинення дії спеціального дозволу, зокрема, не подано інформацію щодо руху запасів.

Суд також враховує, що Держгеонадра України вжито необхідні заходи щодо встановлення достатніх строків для усунення відповідачем порушень вимог користування надрами.

Наказ Держгеонадр України від 23.12.2015 року № 438, яким зобов'язано ДНВП «Державний інформаційний геологічний фонд України» та ДКЗ України, у термін до 15.01.2016 року зібрати інформацію про проведення надрокористувачами повторної оцінки запасів родовищ корисних копалин, відповідно до вимог пункту 25 Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин є чинним та не скасований, а тому доводи відповідача щодо відсутності факту допущенних порушень є безпідставними.

За таких підстав, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги Держгеонадра України, скасування рішення суду першої інстанцій, як такого, що прийняте на підставі неправильного застосування норм матеріального права, а саме: статті 26 Кодексу України про надра, та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись п.2 ч.1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України - задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року – скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги Державної служби геології та надр України - задовольнити.

Припинити право користування надрами Товариству з обмеженою відповідальністю «Саббівський гранітний кар’єр» шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 23 жовтня 2007 року № 4453.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник