Справа № 2040/7769/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 грудня 2018 р. № 2040/7769/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гундар Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (64602, АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 10000 грн., податкове повідомлення-рішення № в розмірі 457 грн.

В обґрунтовування позову позивач зазначив, що оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій та податкове повідомлення - рішення, прийняті відповідачем без достатніх правових підстав, з перевищенням ним своїх повноважень, а отже є повністю незаконними і підлягають скасуванню

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

25 жовтня 2018 року представником відповідача надано через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що контролюючим органом була проведена фактична перевірка позивача з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів. За результатами перевірки контролюючим органом прийняті рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № НОМЕР_2 в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 17000 грн., рішення від 03 липня 2018 року про застосування фінансових санкцій № в розмірі 10000 грн., податкове повідомлення-рішення № в розмірі 457 грн. за допущенні позивачем порушення положень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", постанови Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 "Про затвердження порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". На думку, представника відповідача контролюючий орган приймаючи спірні рішення діяв в межах повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством України.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував з підстав його необґрунтованості та невідповідності дійсним обставинам справи.

Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 06.06.2018 року фахівцями Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області проведена фактична перевірка позивача з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів, результати якої оформлені актом від 13.06.2018 року №2394/20-40-40-01-10-, яким зафіксовано порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 ст. 11, ч. 14, 37 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", ст. 226 Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790 "Про затвердження порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (а.с. 51-53).

На підставі акту перевірки від 13.06.2018 року №2394/20-40-40-01-10- відповідачем прийнято ряд рішень про застосування фінансових санкцій:

№ від 03.07.2018 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 63);

№ від 03.07.2018 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 64);

№ від 03.07.2018 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 65);

№ від 03.07.2018 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 66);

№ від 03.07.2018 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 67);

№ від 03.07.2018 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10000,00 грн. (а.с. 68).

Також, відповідачем за порушення позивачем положень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", складено податкове повідомлення - рішення № від 03.07.2018 року, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 457,00 грн. (а.с. 62).

Суд, перевіряючи відповідність прийнятих суб'єктом владних повноважень рішень вимогам ч.2 ст.2 КАС України, зазначає наступне.

Відповідно до п.п.19 1.1.16 п. 19 1.1 ст. 19 1 контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19 3 цього Кодексу: здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

За правилами п.п.20.1.19 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України;

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481/95-ВР.

Відповідно до ч. 14 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Під час проведення перевірки суб'єкта господарювання фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 відповідачем встановлено, що позивач отримала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у період з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року №29 та наступну з 09.11.2017 року по 08.11.2018 року №20 (а.с. 26-27, 29-30).

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем у період з 07.11.2017 року по 08.11.2017 року здійснювався продаж алкогольних напоїв за відсутності ліцензії.

Разом із тим, відповідно до ч. 37 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Відповідачем під час фактичної перевірки позивача встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не внесла до Єдиного реєстру місце зберігання алкогольних напоїв, що реалізовувались останньою у магазині за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, під час перевірки перевіряючими ГУ ДФС у Харківській області зафіксовано, що ФОП ОСОБА_3 отримувала ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами у період з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року №30 та наступну з 09.11.2017 року по 08.11.2018 року №21 (а.с. 28, 31) .

Тобто, у період з 07.11.2017 року по 08.11.2017 року позивач здійснювала продаж тютюнових виробів за відсутності ліцензії.

Продаж позивачем алкогольних напоїв та тютюнових виробів у період з 07.11.2017 року по 08.11.2017 року без відповідних ліцензій підтверджується контрольними стрічками та електронними копіями розрахункових документів, що надходили на сервери ДФС України.

Позивачем доказів на спростування висновків акту перевірки щодо здійснення торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без внесених до Єдиного реєстру їх місця зберігання, до суду надано не було.

Так, за правилами абз. 5, 12 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

- оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;

-зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

У зв'язку із чим, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно складено у відношенні до позивача рішення про застосування фінансових санкцій: від 03.07.2018 року №, №, №, №, якими ФОП ОСОБА_3 нараховано штрафи з врахуванням приписів діючого законодавства.

Поряд із цим, під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3, контролюючим органом встановлено, що в магазині, за адресою: АДРЕСА_2 здійснювалась реалізація горілки "Хортиця" (0,7 л., 40% об.) та горілки "Златогор" (0,25 л., 40% об.).

Розмір мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв встановлено Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

Так, відповідно до вимог зазначеної Постанови (в редакції, що діяла на дату проведення перевірки) мінімальні роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Таким чином, мінімальна роздрібна ціна на продаж горілки "Хортиця" (0,7 л., 40%, об.) повинна складати 111,37 грн. (397,76*40%*0,7/100%) та горілки "Златогор" (0,25л., 40% об.) повинна складати 39,78 грн. (397,76*40%*0,25/100%).

Під час перевірки було встановлено факт продажу зазначених горілок за ціною 105 грн. та 27,50 грн. відповідно, що свідчить про порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №957.

Відповідно до абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Позивачем доказів на спростування висновків акту перевірки щодо продажу алкогольних напоїв, а саме: горілки "Хортиця" та "Златогор" за ціною нижчою за розмір мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін, до суду надано не було.

А отже, відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій від 03.07.2018 року № прийняте на цілком законних підставах, та скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України встановлено, що ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

З аналізу вищевказаних положень діючого законодавства, судом встановлено, що законодавцем встановлено обмеження щодо обігу алкогольних напоїв немаркованих марками акцизного податку та обов'язок суб'єктів господарювання і осіб уповноважених ним на проведення розрахункових операцій з продажу підакцизних товарів здійснювати їх реалізацію за умови наявності марки акцизного податку, а також відповідальність за їх порушення, зокрема безпосередньо за реалізацію алкогольних напоїв без марки акцизного податку.

В ході перевірки магазину за адресою: Харківська область, м. Лозова, бульвар Шевченка, 61 встановлено факт реалізації та зберігання шампанського "Старий Харків" вартістю 90 грн. за пляшку, яка не була маркована маркою акцизного податку встановленого зразку, що підтверджується актом фактичної перевірки, описом наявної підакцизної продукції до акту фактичної перевірки, фотоматеріалами (а.с. 58-60).

Відповідно до абз. 16 ч.2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів за виробництво, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Представником позивача ні під час подання адміністративного позову, ні під час судового розгляду справи не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження необґрунтованості та безпідставності твердження відповідача щодо продажу ФОП ОСОБА_3 шампанського "Старий Харків" без акцизної марки.

Таким чином, рішення про застосування фінансових санкцій від 03.07.2018 № є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає положенням чинного законодавства України.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення від 03.07.2018 року №, суд зазначає наступне.

Приписами п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

З акту перевірки, судом встановлено, що при проведенні перевірки позивачем не надані прибуткові та товарно - транспортні накладні на алкогольні напої та тютюнові вироби, які зазначені у описі наявної підакцизної продукції до акту фактичної перевірки на суму 228,50 грн. (а.с. 53).

Відповідно ст. 20 Закону №265/95-ВР до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає спірне податкове повідомлення - рішення від 03.07.2018 року № таким, що прийняте у відповідності до норм діючого податкового законодавства, а відтак скасуванню не підлягає.

За правилами ч.1, ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги вище наведене, враховуючи, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області надано докази на підтвердження обґрунтованості прийняття рішень про застосування фінансових санкцій та податкового повідомлення - рішення, суд доходить висновку про залишення адміністративного позову без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2018 року.

Суддя Рубан В.В.