Справа № 826/17575/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В. представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до міської ради міста Кропивницького, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Зубко Оксани Петрівни про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до міської ради міста Кропивницького, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Зубко Оксани Петрівни про визнання протиправними та скасування рішення: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.11.2013 року, індексний номер 7831797, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області Шепелєвою Наталією Андріївною; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.12.2013 року, індексний номер 94833797, прийняте приватним нотаріусом Зубко Оксаною Петрівною Кропивницького міського нотаріального округу; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.03.2015 року, індексний номер 20325241, прийняте приватним нотаріусом Зубко Оксаною Петрівною Кропивницького міського нотаріального округу; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.11.2015 року, індексний номер 26187404, прийняте приватним нотаріусом Зубко Оксаною Петрівною Кропивницького міського нотаріального округу; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.08.2016 року, індексний номер 31155135, прийняте приватним нотаріусом Зубко Оксаною Петрівною Кропивницького міського нотаріального округу; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.07.2017 року, індексний номер 36021552, прийняте приватним нотаріусом Зубко Оксаною Петрівною Кропивницького міського нотаріального округу; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.10.2017 року, індексний номер 37524237, прийняте приватним нотаріусом Зубко Оксаною Петрівною Кропивницького міського нотаріального округу; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.07.2018 року, індексний номер 42074621, прийняте приватним нотаріусом Зубко Оксаною Петрівною Кропивницького міського нотаріального округу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у зв'язку з тим, що вказаний спір не є публічно-правовим у розумінні КАС України, а тому його не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, зазначена ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки вказаний спір є публічно-правовим у розумінні КАС України, а тому його належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Апелянт зазначає, що позовні вимоги ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора, як суб'єкта наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним нормативно-правових актів, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Позовна заява не містить доводів стосовно невиконання умов цивільно-правової норми та визнання права власності на вказані житлові приміщення, як помилково вважає суд першої інстанції. В даній позовній заяві спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (ст.3 КАС України).

Згідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, або такий, що йому не суперечить.

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як убачається з матеріалів справи, позивач оскаржує протиправну, на його думку, державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, оскільки вважає, що він має право на частину житлового будинку, з огляду на спільне будівництво останнього.

При цьому позивач не конкретизує, які саме дії державного реєстратора, як суб'єкта, наділеного Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію обтяження прав, є протиправними у зв'язку з невиконанням реєстратором обов'язку щодо перевірки поданих для цього документів.

Суд установив, що предметом спору у цій справі є не лише правомірність рішень державного реєстратора, а також правомірність набуття ОСОБА_8 права власності на вказаний житловий будинок, а тому спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а існує спір про право, що виключає розгляд цих позовних вимог у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що спірні правовідносини стосуються набутого ОСОБА_9 права власності на об'єкт нерухомого майна, і в разі скасування оскаржуваних рішень, майнові права цієї фізичної особи можуть бути порушені. Тому цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватись за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 815/5592/17 та від 04.04.2018 року у справі № 826/3202/16

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 30.10.2018 року відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 23 липня 2018 року відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови вигововлено 19.12.2018 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев