Справа № 2-а/2506/138/12
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а/2506/138/12 Суддя (судді) першої інстанції:Григор'єва Р.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмишиної О.М.,

суддів Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій незаконними, стягнення невиплаченої соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові, у якому просила: здійснити перерахунок та виплату надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 10.01.2011 по 10.07.2011 року.

В обгрунутвання позовних вимог посилається на те, що є дитиною війни та згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2012 року позов задоволено.

Судове рішення умотивовано тим, що відповідач неправомірно виплачував позивачу щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено Законом.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, зокрема постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року прийнято справу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 05 грудня 2018 року о 10:35 год.

05 грудня 2018 року апеляційний розгляд справи відкладено на 19 грудня 2018 року о 11:05 год.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що постанову суду необхідно визнати нечинною, а провадження у справі закрити, з огляду на наступне.

Судом установлено, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195- 1V (далі - Закон № 2195- 1V) та перебуває на пенсійному обліку у відповідача.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2195- 1V (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 і дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

При цьому, колегія суддів ураховує, що пунктом 7 частини 1 Закону України від 14.06.2011 року №3491 - VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності 23.07.2011 року.

Тобто, у період до 23 липня 2011 року відповідач зобов'язаний був проводити виплату позивачу надбавки до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Однак, усупереч наведеного, у період з 10.01.2011 по 10.07.2011 року позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 в розмірі 49, 80 грн. щомісячно.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Разом із тим, як убачається із листа Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 12.12.2018 року №506-38/2537/1523 ОСОБА_1 померла 01.04.2018 року, про що складено актовий запис про смерть №987 від 02.04.2018 року.

Відповідно до статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, настали після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Тобто, виходячи з правового аналізу положень частини другої вказаної статті передбачений випадок, коли в суді апеляційної інстанції буде встановлений факт смерті особи у спорі, що не допускає правонаступництво, то рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню у випадку його законності та обґрунтованості, а повинно визнаватися нечинним, в той же час провадження у справі у всякому разі підлягає закриттю з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ураховуючи викладене, а також те, що клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку із необхідністю встановлення правонаступника (спадкоємця) позивача не заявлялося, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції визнанню нечинним.

Керуючись ст.ст. 238, 308, 310, 313, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати нечинною постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 січня 2012 року, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові про визнання дій незаконними, стягнення невиплаченої соціальної допомоги - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко