Справа № 316/2007/17
Суддя: Бульба О. М.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/2007/17
Провадження № 2-а/316/33/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді Бульба О.М.

секретар судового засідання Черкашина О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодарі Запорізької області цивільну справу №316/2007/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 15.06.2017 року № 144-ос,-

ВСТАНОВИВ:

08.12.2017 р. до Енергодарського міського суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради Запорізької області (далі відповідач), ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3 (далі відповідач ОСОБА_3О.), в якому просить: визнати протиправним та скасувати розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 15.06.2017 р. №144-ос «Про оголошення догани ОСОБА_1, позбавлення його щомісячної премії та надбавки за виконання особливо важливої роботи»; стягнути з ОСОБА_2 міської ради на його користь витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що розпорядженням ОСОБА_2 міського голови від 03.01.2017 р. №3-ос його було призначено з 04.01.2017 р. на посаду начальника управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради. 15.06.2017 р. відповідачем ОСОБА_3, за нібито неналежне виконання покладених на нього обовязків, передбачених п.2.2. та п.2.5. посадової інструкції начальника управління комунальної власності затвердженої міським головою 04.03.2013 р., розпорядженням ОСОБА_2 міського голови від 15.06.2017 р. №147-ос «Про оголошення догани ОСОБА_1, позбавлення його щомісячної премії та надбавки за виконання особливо важливої роботи» його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

З даним розпорядженням позивач не погоджується у повному обсязі, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Копію розпорядження міського голови від 20.04.2017 р. №122-р «Про перерозподіл бюджетних призначень» він отримав о 16.00 год. 20.04.2017 р. та, у звязку з тим, що п.12 рішення ОСОБА_2 міської ради від 27.01.2017 р. №34 «Про бюджет міста на 2017 рік» перерозподіл бюджетних призначень, який був погоджений 19.04.2017 р. із постійною комісією міської ради з питань економічного розвитку, бюджету, фінансів, розвитку підприємництва та регуляторної політики, та розпорядження від 20.04.2017 р. №122-р не були затверджені рішенням ОСОБА_2 міської ради, як того вимагає п.12 рішення ОСОБА_2 міської ради від 27.01.2017 р. №34 «Про бюджет міста на 2017 рік», він 20.04.2017 р. звернувся з доповідною запискою за вихідним №01-16/0635-01 до відповідача ОСОБА_3 за розясненнями щодо можливості фінансування видатків, які передбачені п.1 розпорядження міського голови від 20.04.2017 р. №122-р «Про перерозподіл бюджетних призначень».

Також, позивач зазначає, що незважаючи на те, що відповіді, на написану ним доповідну записку, він не отримав, та того, що в кінці робочого дня 20.04.2017 р. від фінансового управління міської ради управлінням комунальної власності було отримано довідку про зміни до річного розпису бюджету на 2017 рік від 20.04.2017 р. №74 та додатки до нього, ним, спільно з планово-економічним відділом управління комунальної власності та відділом бухгалтерського обліку управління комунальної власності, було підготовлено та підписано фінансові документи, для виконання розпорядження міського голови, однак, зареєструвати в управлінні державної казначейської службі у м.Енергодарі в термін до 25.04.2017 р. він не зміг, оскільки відповідно до розпорядження міського голови від 21.04.2017 р. №107-ос його було відсторонено від виконання повноважень начальника управління комунальної власності, починаючи з 21.04.2017 р. по 21.05.2017 р.

В подальшому, стосовно нього було проведене службове розслідування згідно розпорядження міського голови від 21.04.2017 р. №128-р, за результатами якого було складено Акт про проведення службового розслідування від 30.05.2017 р., з якого слідкує, що він неналежним чином виконав свої посадові обовязки, а саме: не організував виконання розпорядження міського від 21.04.2017 р. №128-р (п.2.2. посадової інструкції (додаток 1)); не спланував, не регулював та не контролював ефективну взаємодію управління з іншими підприємствами, установами та організаціями (п.2.5. посадової інструкції (додаток 1)).

Комісія виходячи з п.2.2. та п.2.5. посадової інструкції (додаток 1) щодо невиконання розпорядження міського голови від 20.04.2017 р. №122-р рекомендувала міському голові притягнути його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, що і було зроблено відповідачем ОСОБА_3 у відповідності до розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 15.06.2017 р. №144-ос.

Позивач вважає, що відповідачем ОСОБА_3, при притягненні його до дисциплінарної відповідальності, було порушено: п.12 рішення ОСОБА_2 міської ради від 27.01.2017 р. №34 «Про бюджет міста на 2017 рік», оскільки не було затверджено на сесії ОСОБА_2 міської ради протокольне рішення №12 постійної комісії з питань економічного розвитку, бюджету, фінансів, розвитку підприємництва та регуляторної комісії від 19.04.2017 р.; Відповідачем порушено п.3 розпорядження міського голови від 20.04.2017 р. №122-р «Про перерозподіл бюджетних призначень», оскільки зазначене розпорядження не затверджене сесією ОСОБА_2 міської ради; Розпорядження міського голови від 20.04.2017 р. №122-р «Про перерозподіл бюджетних призначень» не містить жодних доручень начальнику управління комунальної власності здійснювати бюджетне фінансування, яке нібито він затримав та, як наслідок, працівникам комунальних підприємств не була своєчасно виплачена заробітна плата.

Позивач також вважає, що ним не порушувався п.5.3 Порядку казначейського обслуговування, оскільки, відповідно цього пункту, він, як начальник управління комунальної власності, яке є головним розпорядником бюджетних коштів, мав три робочі дні на розподіл показників зведених кошторисів, розподіл показників зведених планів асигнувань загального фонду місцевих бюджетів після отримання 20.04.2017 р. від фінансового управління міської ради довідку про зміни до річного розпису бюджету на 2017 рік від 20.04.2017 р. №74 та додатки до нього.

Крім того, оскільки його роботодавцем є саме ОСОБА_2 міська рада, остання також має бути визнана відповідачем по справі, а також її діями порушені мої трудові права, крім того, саме з бюджетних асигнувань міської ради має бути стягнуто витрати щодо сплати судового збору.

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Капустинського М.В. від 08.12.2017 р. провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду(а.с.27).

У звязку із закінченням повноважень у судді Капустинського М.В., розпорядженням заступника керівника Енергодарського міського суду №13-62 від 23.05.2018 р. було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи між суддями (а.с.49) та протоколом повторного автоматизованого розподілу, дана справа була перерозподілена до провадження суді Енергодарського міського суду ОСОБА_4 (а.с.50).

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Бульба О.М. від 25.05.2018 р. дану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с.51).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі письмового ордеру (а.с.62) вимоги позову підтримали, надали пояснення, які фактично відповідають зазначеному в адміністративному позові, додатково зазначивши, що рішення №122-р від 20.04.2017 р. «Про перерозподіл бюджетних призначень», за невиконання якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності скасовано» у звязку з його протиправністю постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2018 р. Просять суд вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Запорізької області в судове засідання не зявився повторно, про поважність причин неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.56, 66, 72). Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи у відсутності, заперечень або відзову проти позову до суду не надав.

Відповідач ОСОБА_2 міський голова ОСОБА_3 та або його представник - у судове засідання не зявився повторно, про поважність причин неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.55, 67, 73). Заяв або клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи у відсутності, заперечень проти позову до суду не надав.

Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, наявні в матеріалах справи, належні та допустимі докази, за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов наступних висновків.

15.12.2017 р. набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), отже, розгляд даної справи відбувається в порядку визначеному КАС України в редакції від 15.12.2017 р. зі змінами.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді начальника Управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, гарантії їх соціального захисту, здійснення механізму обрання, затвердження і призначення на посади в органи місцевого самоврядування визначаються Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 р. №2493-III, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування»), що також визначено і посадовою інструкцією начальника управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради (а.с.8).

Відповідно до ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до системи органів місцевого самоврядування входить в тому числі і міський голова, який відповідно до ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділений повноваженнями, перелік, яких не є вичерпним.

Відповідно до п.10 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах;виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно ч.3 ст.7 Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно вимог ст.147 Кодексу законів про працю України (далі КЗпПУ), за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Нормами ст. 147-1 КЗпПУ визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право на прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до статті 149 КЗпПУ, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі Постанова №9) визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягнені працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущенного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обовязків, тобто дуже важливо, щоб накази роботодавця були обґрунтованими та видавалися у чіткій відповідності з чинним законодавством.

У наказі про накладання дисциплінарного стягнення обов'язково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, тобто вказано на фактичні обставини, які є підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що15.06.2017 р. розпорядженням №144-ос ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3 (відповідача по справі), з урахуванням висновків наданих комісією зі службового розслідування та проведеного відповідно до розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 21.04.2017 р. №128-р, за порушення п.2.2. та 2.5. посадової інструкції начальника управління комунальної власності, затвердженої міським головою 04.03.2013 р., було оголошено ОСОБА_1 догану за неналежне виконання покладених на нього обовязків (п.1 розпорядження) та, при цьому, як вбачається із п.2 розпорядження, саме у звязку із притягненням ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №268 «Про упорядкування структури та мов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, суддів та інших органів», було скасовано йому щомісячну надбавку за виконання особливо важливої роботи встановленої розпорядженням міського голови від 03.01.2017 р. №3-ос та позбавлено його щомісячної премії, з яким ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис (а.с.11-11 зворот).

З аналізу Акту про проведення службового розслідування від 30.05.2017 р. (а.с.20), розпорядження ОСОБА_2 міського голови №128-р від 21.04.2017 р. (далі розпорядження №128-р) та п.2.2., п.2.5. Посадової інструкції начальника управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради (а.с.8зворот), встановлено, що ОСОБА_1 (позивачу по справі), ставиться в основу притягнення до дисциплінарної відповідальності, невиконання ним розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 20.04.2017 р. №122-р «Про перерозподіл бюджетних призначень» (а.с.15). Відповідно до п.1 розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 20.04.2017 р. №122-р «Про перерозподіл бюджетних призначень» (далі розпорядження №122-р), було визначено здійснити перерозподіл бюджетних призначень на 2017 рік у межах загального обсягу коштів головного розпорядника коштів міського бюджету управління комунальної власності міської ради, при цьому, відповідно до п.3 даного розпорядження №122-р, визначено про необхідність затвердження даного розпорядження на сесії міської ради (а.с.15), однак матеріали справи не містять доказів, що дане розпорядження №122-р було затверджено сесією міської ради.

З аналізу рішення ОСОБА_2 міської ради сьомого скликання дванадцятої сесії №34 від 27.01.2017 р. «Про бюджет на 2017 рік», а саме п.12 (а.с.13), встановлено, що перерозподіл бюджетних призначень у межах загального обсягу головного розпорядника коштів міського бюджету, можливий лише на підставі розпорядження міського голови з подальшим його затвердженням на сесії міської ради.

При цьому, у своїй доповідній записці вх.№ 1924/01-01-44 від 20.04.2017 р. на імя міського голови ОСОБА_3, ОСОБА_1 зазначив про відсутність погодження сесією міської ради розпорядження міського голови №122-р, а також те, що таке погодження передбачено п.12 рішення ОСОБА_2 міської ради № 34 від 27.01.2017 р. «Про бюджет міста на 2017 рік», у звязку з чим просив надати розяснення щодо можливості виконання такого розпорядження (а.с.16). Доказів наявності відповіді на зазначену доповідну записку матеріали справи не містять.

Вже 21.04.2017 р. ОСОБА_2 міським головою винесено розпорядження №128-р «Про проведення службового розслідування, щодо невиконання ОСОБА_1 розпорядження №122-р від 20.04.2017 р., при цьому, самого ОСОБА_1 розпорядженням №107-ос від 21.04.2017 р. відсторонено від роботи (від виконання повноважень за посадою) (а.с.18).

Згідно абзацу 6 частини 1 статті 9 Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадова особа місцевого самоврядування має право отримувати в порядку, встановленому законодавством, від відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, обєднань громадян, окремих осіб матеріали та інформацію, необхідні для виконання своїх службових обовязків.

Згідно змісту п.2.2. та п.2.5 Посадової Інструкції, невиконання яких ставиться позивачу по справі (а.с.8-зворот), передбачає необхідність організації та координації виконання рішень, у тому числі міського голови та планування, регулювання, контроль ефективної взаємодії управління комунальної власності, в межах наданих повноважень.

Згідно абзаців 1 та 7 ч.1 ст. 8 Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», основними обов'язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.7 Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Отже, з зазначеного вище, доповідної записки вх.№ 1924/01-01-44 від 20.04.2017 р. вбачається намагання позивача по справі ОСОБА_1 діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, ч.2 ст.7, абз.1 та 7 ч.1 ст.8, абз.6 ч.1 ст.9 Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування»,пунктів 2.2 та 2.5 Посадової інструкції.

Колегією суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в постанові від 29.03.2018 р. у справі №316/577/17 (2-а/316/106/17), яка набрала законної сили 29.03.2018 р., визнано протиправними та скасовано пункт №12 рішення ОСОБА_2 міської ради від 27.01.2017 р. №34 «Про бюджет міста на 2017 рік» та розпорядження міського голови від 20.04.2017 р. №122-р «Про перерозподіл бюджетних призначень», винесеного на підставі пункт №12 рішення ОСОБА_2 міської ради від 27.01.2017 р. №34 «Про бюджет міста на 2017 рік», у звязку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про те, що міський голова не є виконавчим органом місцевої ради, що здійснює перерозподіл бюджетних коштів між головними розпорядниками коштів міського бюджету та залишив без змін постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 20.11.2017 р. по справі №316/577/17 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3, ОСОБА_2 міської ради Запорізької області, Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Запорізької області, треті особи: Управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради Запорізької області, Фінансове управління ОСОБА_2 міської ради Запорізької області, Управління Державної казначейської служби у м.Енергодарі Запорізької області, про визнання неправомірних дії ОСОБА_2 міського голови, скасування пункту 12 рішення ОСОБА_2 міської ради від 27.01.17р. №34, розпорядження міського голови від 20.04.2017 р. №122-р (а.с.58-60).

Також, як зазначалось, догану, позбавлення премії та надбавки ОСОБА_1 було оголошено розпорядженням від 15.06.2017 р. №144-ос за невиконання розпорядження ОСОБА_2 міського голови №122-р від 20.04.2017 р. (а.с.11), яке, як зазначено вище, визнано протиправним та скасовано як судовим рішенням так і, безпосередньо, самим міським головою врозпорядженні №195-р від 22.06.2017 р. (а.с.61), за невиконання якого ОСОБА_1 і притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Тобто, вже 22.06.2017 р. відповідач ОСОБА_3 своїм розпорядженням №195-р, самостійно визнав неправомірність його постановлення.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості. Тобто не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобовязаний сам доводити свою невинуватість. Принцип презумпції невинуватості випливає із змісту статті 138 КЗпПУ, яка передбачає обовязок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вини працівника, для притягнення такого працівника до матеріальної відповідальності.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обовязків, закріплених нормами трудового права, як-от: КЗпПУ, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, у формі умислу чи необережності, однак з аналізу наданих суду стороною позивача доказів, встановлених обставин та аналізу законодавства, що регулює спірні відносини, судом не встановлено наявності вини в діях ОСОБА_1 щодо невиконання розпорядження міського голови №122-р від 20.04.2017 р., п.2.2. та 2.5 Посадової інструкції, порушення ним трудової дисципліни, а отже і підстав, які ставлять за вину ОСОБА_1 в Акті про проведення службового розслідування від 30.05.2017 р. відповідно до розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 21.04.2017 р. №128-р (а.с.20-20зворот), висновки якого були враховані у розпорядженні №144-ос від 15.06.2017 р.

Згідно положень ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У звязку з зазначеним вище, суд вважає протиправним дії відповідача ОСОБА_3 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани в розпорядженні №144-ос від 15.06.2017 р.

Щодо позбавлення ОСОБА_1, спірним розпорядженням №144-ос від 15.06.2017 р., щомісячної премії та надбавки за виконання особливо важливої роботи, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Згідно змісту ст.2 Закону України «Про колективні договори і угоди», колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях (далі - підприємства) незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи. Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства в межах компетенції цих підрозділів.

Згідно статті 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» щодо структури заробітної плати визначено, що вона включає: основну заробітну плату, додаткову заробітну плату та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належить виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

У відповідності до аналізу ч.2 ст.13, ст.18 КЗпПУ та ч.2 ст.7, ч.1 ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди», у колективному договорі встановлюються взаємні зобовязання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, нормування і оплати праці, встановлення форм, систем, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обовязковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умови, передбачених цими актами.

Згідно ч.3 ст.21 Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування», умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова №268), умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57.

Підпунктом 1 «в» пункту 2 Постанови №268 (з урахуванням її пункту 1) керівникам органів місцевого самоврядування надано право у межах затвердженого фонду оплати праці встановлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи.

Додатком №1 до додаткової угоди №1 від 30.10.2015 року, який є додатком до колективного договору від 22.12.2014 року, між адміністрацією управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради та представником трудового колективу управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради (а.с.77-81), а саме: Положенням про встановлення надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи посадовими особами управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради та надбавки за складність, напруженість у роботі працівників, зайнятих обслуговуванням управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради (далі Положення про встановлення надбавки), а саме: пунктом 3, передбачено встановлення надбавки за виконання особливо важливої роботи, яку, відповідно до п.п.3.3. якого, начальнику управління встановлює міський голова (а.с.83зворот-84), при цьому даний пункт не містить підстав скасування такої надбавки.

Однак, скасування надбавки за виконання особливо важливої роботи, передбачено підпунктом 1 «в» пункту 2 Постанови №268 за несвоєчасне виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Так, за змістом наведеного підпункту, надбавка за виконання особливо важливої роботи скасовується у разі:

1) несвоєчасного виконання завдань;

2) погіршення якості роботи;

3) порушення трудової дисципліни.

Судом не встановлено, а стороною відповідачів не доведено, несвоєчасного виконання ОСОБА_1 (позивачем по справі) завдань, враховуючи наявність застережень визначених у п.3 розпорядження №122-р та відсутність підтвердження про погодження даного розпорядження на сесії міської ради, крім того, як зазначалось вище, розпорядження №122-р, позивач отримав 20.04.2017 р., посилання на строк виконання даного розпорядження, матеріали справи не містять та, як зазначалось, 21.04.2017 р позивача вже було відсторонено від виконання обовязків. Крім того, не містять матеріали справи і доказів допущення, із сторони ОСОБА_1, порушення трудової дисципліни та погіршення якості роботи, що визначено підпунктом 1 «в» пункту 2 Постанови №268.

Щодо позбавлення ОСОБА_1 щомісячної премії, судом встановлено наступне, Додатком №2 до додаткової угоди №1 від 30.10.2015 р., який є складовою частиною, зазначеного вище, колективного договору (а.с.81, 82), а саме: «Положенням про преміювання посадових осіб та працівників зайнятих обслуговуванням управління комунальної власності ОСОБА_2 міської ради» (далі Положення про преміювання), передбачено преміювання за підсумками роботи за місяць за загальні результати роботи (п.3 Положення про преміювання), при цьому преміювання начальника управління здійснюється розпорядженням міського голови за умови виконання показників передбачених п.п.4.1 цього Положення (п.п.3.2 Положення про преміювання), розмір премії визначено вже в п.5 Положення про преміювання. Згідно п.6 Положення про преміювання, передбачено позбавлення всіх премій при накладенні дисциплінарних стягнень, протягом дії стягнення (п.п.6.2 Положення про преміювання) та за несвоєчасне (неналежне) виконання показників передбачених п.п.4.1 цього Положення (п.п.6.1. Положення про преміювання).

При цьому, аналіз розпорядження №144-ос та наявних у суду доказів, свідчить про те, що фактично, позбавлення позивача надбавки за виконання особливо важливої роботи та щомісячної премії, реалізовано в комплексі з притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, яка, у свою чергу, судом визнана протиправною враховуючи вище встановлені обставини та їх відповідність законодавству, у звязку з чим, та за відсутності доказів зі сторони відповідача щодо правомірності притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, доказів допущення ОСОБА_1 порушень визначених п.2 розпорядження №144-ос від 15.06.2017 р. за які ОСОБА_1 позбавлено щомісячної надбавки за виконання особливо важливої роботи, встановлену розпорядженням міського голови від 03.02.2017 р. №3-ос та позбавлено його щомісячної премії суду не доведено, а судом наявності допущення зазначених порушень із сторони ОСОБА_1 - не встановлено враховуючи, у сукупності, відсутність підстав накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі, щодо його належності, допустимості, достовірності та достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с.1)

Враховуючи приписи ст.139 КАС України, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь позивача ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 9, 73-77, 79, 90, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295, 297, 370 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 міського голови ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 15.06.2017 року № 144-ос задовольнити.

Визнання протиправним та скасування розпорядження ОСОБА_2 міського голови від 15.06.2017 року № 144-ос «Про оголошення догани ОСОБА_1, позбавлення його щомісячної премії та надбавки за виконання особливо важливої роботи».

Стягнути з ОСОБА_2 міської ради Запорізької області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640 (шестиста сорока) гривень.

Повний текст рішення виготовлено 17.12.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України (в новій редакції), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя М. Бульба