Справа № 400/2772/18
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 р. № 400/2772/18
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54015
до відповідача:Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018
про:визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення від 12.10.2018 року № 65/5-а та зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку, донарахуванні та виплаті раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 як дитині-сироті; визнання протиправним та скасування рішення № 65/5-а від 12.10.2018 року щодо відмови у перерахунку, донарахуванні та виплаті раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 як дитині-сироті у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язання призначити ОСОБА_1 пенсію як дитині-сироті у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з 18.08.2003, провести перерахунок та виплатити різницю між розміром фактично сплаченої пенсії по втраті годувальника та розміром пенсії для дитини-сироти, у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з 18.08.2003 по 19.03.2018.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок та виплату пенсії, оскільки згідно з законодавством України йому пенсія повинна була призначатись та виплачуватись у двократному розмірі соціальної пенсії, як дитині-сироті.

Відповідач надав до суду відзив, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки розрахунок та виплата пенсії позивачу здійснені у відповідності до норм законодавства України, та підстави для перерахунку пенсії відсутні.

Ухвалою від 18.12.2018 року закрито провадження в частині позовних вимог про зобов'язання Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області призначити ОСОБА_1 пенсію як дитині-сироті у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з 18.08.2003, провести перерахунок та виплатити різницю між розміром фактично сплаченої пенсії по втраті годувальника та розміром пенсії для дитини-сироти, у двократному розмірі соціальної пенсії за відповідний період, починаючи з 18.08.2003 по 19.03.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач з 24.10.2003 року набув статус дитини-сироти. Мати позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про батька були внесені за вказівкою матері на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1687 від 24.10.2003 року, призначено опікуном позивача ОСОБА_2, видано посвідчення НОМЕР_2, в якому зазначено, що померла мати позивача мала статус матері-одиночки.

З 18.08.2003 р. ОСОБА_2 призначено пенсію по втраті годувальника на утримання позивача.

Відповідно до Правил опіки та піклування при досягненні позивачем 18 річного віку, а саме з 18.04.2013 р. піклування ОСОБА_2 припинено.

19.12.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття рішення щодо перерахунку та виплати недоплаченої йому пенсії, як дитині-сироті у розмірі двократної соціальної пенсії.

Відповідач листом від 17.01.2018 р. №659-Г-01 відмовив позивачу у перерахунку та виплаті пенсії, як дитині-сироті у розмірі двократної соціальної пенсії, посилаючись на відсутність підстав. Разом із листом відповідач надав розрахунок виплаченої пенсії позивачу та зазначив, що розрахунок здійснений за період з 18.08.2003 р. по 31.12.2003 р. у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2014 р. у відповідності до Закону Україна «Про загальнообов'язкове державне страхування».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 року по справі № 814/359/18 визнано протиправною бездіяльність Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 грудня 2017 року про перерахунок та виплату пенсії; зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 року по справі № 814/359/18 відповідачем 12.10.2018 року прийнято рішення № 65/5-з, яким відмовлено в перерахунку, донарахуванні та виплаті раніше недоплаченої пенсії, як дитині-сироті ОСОБА_1, починаючи з 01.09.2003 по день звернення у розмірі двократної соціальної пенсії, в зв'язку з відсутністю правових підстав такого донарахування, оскільки призначення та виплата пенсії в разі втрати годувальника проводилась з чітким дотриманням норм чинного пенсійного законодавства.

Позивач вважає, такі дії відповідача протиправними та наполягає на тому, що розрахунок його пенсії повинен бути здійснений на підставі норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме у двократному розмірі соціальної пенсії.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії в разі втрати годувальника призначаються на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 30 процентів заробітку годувальника, але не менше соціальної пенсії, встановленої для відповідної категорії непрацездатних. На дітей, які втратили обох батьків (круглих сиріт), а також на дітей померлої одинокої матері пенсія на кожну дитину не може бути меншою від двократного розміру соціальної пенсії. Сім'ям, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків (круглі сироти), пенсія обчислюється із загальної суми заробітку обох батьків.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частив другій ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно ч. 1 ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Дітям-сиротам пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Також, за приписами п. 16 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Крім того, враховуючи, що Закон N 1058-IV, який прийнятий останнім у часі та, як зазначено у його преамбулі, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, а також те, що він чітко визначає, в якій частині застосовується Закон N 1788-XII, пріоритетному застосуванню до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії у зв'язку з втратою годувальника, підлягає Закон N 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.01.2015 року по справі № 21-553а14.

Отже, застосування при призначенні та розрахунку позивачу пенсії по втраті годувальника з 18.08.2003 р. по 31.12.2003 р. положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2004 р. положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідає приписам чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не довів суду, що відповідач діяв протиправно, тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54015, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (пр. Богоявленський, 55-Е, м. Миколаїв, 54018, ідентифікаційний номер 41250753) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко