Справа № 140/2181/18
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2181/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1М.) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області) про визнання незаконним та скасування наказу від 26.10.2018 №3851 «Про проведення фактичної перевірки».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.10.2018 працівники ГУ ДФС у Волинській області прибули у кафе «Доміно», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Гнідавська, 63В, де здійснює господарську діяльність позивач, з метою проведення фактичної перевірки. Підставою для проведення зазначеної перевірки слугував наказ ГУ ДФС у Волинській області від 26.10.2018 №3851, в якому зазначені посилання на підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України). Однак, належних, допустимих доказів на підтвердження наявності зазначених у наказі від 26.10.2018 підстав для фактичної перевірки фіскальним органом не надано. Оскільки оскаржуваний наказ не відповідає вимогам ПК України, позивач просив суд визнати його незаконним та скасувати.

Відповідно до ухвали судді від 07.11.2018 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 відмовлено у прийнятті до розгляду та повернуто позивачу заяву про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, мотивуючи тим, що однією з підстав для проведення фактичної перевірки слугував лист Оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області від 17.10.2018 №1579/03-20-21-04-03, в якому зазначено, що в ході проведення заходів із посилення державного контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів здобуто інформацію про реалізацію підакцизних товарів з порушенням вимог законодавства у кафе «Доміно», яке розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Гнідавська, 63В. Крім того, зазначила, що для проведення фактичної перевірки субєктів господарювання, які є платниками акцизного податку достатньо факту покладення на контролюючі органи здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

У відповіді на відзив позивач зазначив, що необґрунтованим є посилання відповідача на лист Оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області від 17.10.2018 №1579/03-20-21-04-03, в якому зазначено, що в ході проведення заходів із посилення державного контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів здобуто інформацію про реалізацію підакцизних товарів з порушенням вимог законодавства у кафе «Доміно», оскільки таке твердження спростовує факт наявності у позивача ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями серії АС №010315 від 12.12.2017. Крім того, вказаний лист відповідачем не наданий ні позивачу, ні суду. Також вказав, що безпідставним є посилання відповідача на здійснення контролюючим органом податкового контролю відповідно до статті 62.1 статті 62 ПК України, оскільки вказана норма є загальною та вказує на проведення перевірок відповідно до вимог ПК України, а в оскаржуваному наказі відповідач конкретно посилається на підпункти 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача вказала, що зазначення у відзиві відповідачем листа Оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області від 17.10.2018 №1579/03-20-21-04-03 лише підтверджує наявність у контролюючого органу інформації про порушення платником податків вимог чинного законодавства, що є однією з підстав винесення оскаржуваного наказу. Крім того, надання вказаного листа під час перевірки платнику податків не передбачено вимогами чинного законодавства. Також звернула увагу, що позивачем невірно трактовано посилання у відзиві на пункт 62.1 статті 62 ПК України, оскільки самостійною підставою для проведення контролюючим органом перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України є здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. У відзиві посилання на пункт 62.1 статті 62 ПК України зазначене в контексті способів здійснення податкового контролю, а не підстав для проведення фактичної перевірки.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 26.10.2018, керуючись підпунктами 20.1.10, 20.1.11 пункту 20.1 статті 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктами 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, Законами України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», з метою перевірки дотримання чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, начальником ГУ ДФС у Волинській області видано наказ №3851 «Про проведення фактичної перевірки», згідно із яким призначено проведення фактичної перевірки субєкта господарювання ОСОБА_1, кафе «Доміно» за адресою: м. Луцьк, вул. Гнідавська, 63В, з питань дотримання вимог ПК України від 02.12.2010 №2755-VІ, Законів України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших нормативно-правових актів, які регулюють ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів. Термін проведення перевірки визначено 10 діб, починаючи з 26.10.2018.

Позивач вважає даний наказ незаконним, у звязку з чим звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Відповідно до підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, на підставі яких було призначено перевірку, встановлено фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно із абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України у наказі про проведення, зокрема, фактичної перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, однією з підстав для видання відповідачем оскаржуваного наказу від 26.10.2018 №3851 «Про проведення фактичної перевірки» слугував лист Оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області від 17.10.2018 №1579/03-20-21-04-03, в якому зазначено, що в ході проведення заходів із посилення державного контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів і детінізацією вказаного ринку, а також в рамках операції «Акциз-2018», співробітниками Оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області здобуто інформацію щодо реалізації підакцизних товарів з порушенням вимог діючого законодавства, а саме лікеро-горілчаної та тютюнової продукції без марок акцизного податку встановленого зразка в роздріб без наявної на те ліцензії у кафе «Доміно», яке розташоване за адресою: м. Луцьк, вул. Гнідавська, 63В.

Таким чином, у звязку з отриманням в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків у відповідача були наявні правові підстави для проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов'язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб'єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред'явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення, прийняте відповідачем як суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач як субєкт владних повноважень, приймаючи оскаржуваний наказ, діяв відповідно до норм чинного законодавства та за наявності визначених законодавством підстав, а відтак позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 1762 грн. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 243 - 246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук