Справа № 243/7271/18
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року справа №243/7271/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д., секретаря судового засідання Святодух О.Б., за участю представника позивача Бердник Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 р. у справі № 243/7271/18 (головуючий І інстанції Мінаєв І.М.) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулось до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, третя особа ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень просило: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та зобов'язати державного виконавця закінчити виконавче провадження № 56398223 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 19.07.2018 р. в розмірі 10200 грн. у виконавчому провадженні № 56080326, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Донецької області Косаревою І.В.; визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 23.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 56080326, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Донецької області Косаревою І.В.; визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 24.07.2018 р. у виконавчому провадженні № 56080326, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Донецької області Косаревою І.В. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено (а.с.112-115).

Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків рішення суду обставинам справи, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначено, що відповідно до рішення суду, стягувачу необхідно провести перерахунок та виплатити різницю у пенсії з 01.01.2016 р. Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо виконання позивачем в добровільному порядку рішення суду до відкриття виконавчого провадження, оскільки рішення суду станом на 19.07.2018 року не було виконано. Також, відповідач сам підтверджує факт не виконання ним рішення в повному обсязі, тобто виплати за рішенням суду не здійснені. Посилання позивача на те, що виплата пенсії є періодичним платежем, безпідставне, адже судом зобов'язано нарахувати та виплатити одноразово грошові кошти стягувачу, у рішенні не зазначено, що воно повинно виконуватися періодично або у подальшому (а.с.121-125).

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2017 року по справі № 243/10255/17 адміністративний позов задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нездійснення перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_3 з 01 січня 2016 року; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області провести ОСОБА_3, перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області № 3945 від 26 травня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_3, починаючи з 1 січня 2016 року; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_3, витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду набрало законної сили 06.03.2018 року.

26 березня 2018 року Слов'янським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист по справі № 243/10255/17, яким зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області провести ОСОБА_3, перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Донецькій області № 3945 від 26 травня 2017 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_3, починаючи з 1 січня 2016 року (а.с.101-102).

30 березня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревою І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 56080326) з примусового виконання виконавчого листа № 243/10255/17 від 26.03.2018 р. В постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, та вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у сумі 14892 грн. Зазначена постанова отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 10.04.2018 р. (а.с.6, 80-81).

27 квітня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України звернулося до відповідача з заявою від 17.04.2018 р. про виконання судового рішення, в якій зазначило, що управлінням 23.02.2018 р. здійснено перерахунок пенсії за рішенням суду в повному обсязі, що підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії від 23.02.2018 р. Розмір пенсії після виконання рішення суду складає 3582,28 грн., сума доплати за рішенням суду за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. становить 42009,24 грн. Посилаючись на п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р., якою визначено порядок здійснення виплати перерахованих пенсій, зазначає, що з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р. щомісячно окремою сумою виплачується 50 % різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої пенсії за період 01.01.2016 по 31.12.2017, а саме 807,87 грн. щомісячно, з 01.01.2020 щомісячно окремою сумою виплачується 100 % різниці між місячним розміром отриманої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 та місячним розміром підвищеної пенсії, а саме 1615,74 грн. щомісячно. З 01.01.2018 р. 100 % суми підвищення пенсії (3582,28 грн.). Доплату за період з 01.01.2018 по 28.02.2018 (1615,74 х 2 місяці = 3231,48 грн.) зараховано на картковий рахунок ОСОБА_3 Виплату перерахованих сум пенсій буде проведено відповідно до порядку, встановленого Постановою № 103. Просили закінчити виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням у повному обсязі судового рішення (а.с.7-8, 84-87).

Постановою головного державного виконавця від 21.06.2018 р. на ГУ ПФУ в Донецькій області накладено штраф у сумі 5100 грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення (а.с.88-90). Зазначена постанова отримана позивачем.

Постановою головного державного виконавця від 19.07.2018 р. на ГУ ПФУ в Донецькій області накладено штраф у сумі 10200 грн. за повторне невиконання без поважних причин боржником рішення суду (а.с.9-10). Зазначена постанова отримана позивачем 26.07.2018 р. (а.с.9).

Постановою головного державного виконавця від 23.07.2018 р., з боржника стягнуто витрати на проведення виконавчих дій (канцелярські витрати, а саме папір, конверти, марки, принтерне виготовлення документів, тощо) у сумі 181,50 грн. (а.с.26-27). Зазначена постанова отримана позивачем 30.07.2018 р.

Головним державним виконавцем до начальника Слов'янського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області направлено повідомлення від 23 липня 2018 року про вчинення боржником кримінального правопорушення у порядку статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», статті 382 Кримінального Кодексу України (а.с.96-98)

Постановою головного державного виконавця від 24.07.2018 р., виконавче провадження № 56080326 закінчене на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.25-26). Зазначена постанова отримана позивачем 02.08.2018 року.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 листопада 2018 року визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу від 21 червня 2018 року в розмірі 5100 грн. у виконавчому провадженні №56080326, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Донецької області Косаревою І.В.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив із того, що пенсійним органом на виконання рішення суду було перераховано суму пенсії позивачу виплата якої здійснюється в порядку передбаченому Постановою № 103, тобто, за висновком суду, рішення суду було виконано не в повному обсязі з поважних причин.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» №1404 та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5).

Відповідно до статті 1 Закону №1404, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404 визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок та процедура виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначені статтею 63 Закону №1404-VІІІ.

Відповідно до частин 1 та 2 вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 та 2 ст.75 Закону № 1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, Законом № 1404 встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин, а не за несвоєчасне його виконання. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт умисного невиконання рішення суду та наявність вини з невиконання цього рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач своєю заявою повідомив відповідача про добровільне виконання судового рішення в частині перерахунку, та надав підтверджуючи документи.

Судом першої інстанції на підставі вказаної заяви та доданих до неї документів зроблено висновок про добровільне часткове виконання боржником рішення суду до відкриття виконавчого провадження та не виконання рішення суду у частині виплати стягувачу нарахованих пенсійних виплат.

Так, відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262), призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Частиною 4 статті 63 Закону №2262 передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

На виконання ч.4 ст.63 Закону №2262 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категорія осіб» (далі - Постанова №103).

Пунктами 1 - 2 зазначеної Постанови передбачено, що перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" .

Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Пунктом 3 визначено, перерахування з 1 січня 2016 р. пенсій, які призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" . Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 р. та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 р. - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

При цьому пункт 5 Постанови встановлює, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р., № 45 .

Суд зазначає, що вказана постанова Кабінету Міністрів України фактично запровадила поетапний порядок виплати пенсій, перерахованих за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", при цьому обумовивши виплату перерахованих пенсій виділенням коштів на їх фінансування з державного бюджету.

Суд зауважує, що п.3 Постанови №103 передбачає проведення перерахунку та розстрочення пенсійними органами виплати перерахованих підвищених пенсій всім особам, зазначеним у п.1 Постанови, та не регламентує проведення перерахунку та виплату перерахованих пенсій за рішеннями судів.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Вказаною нормою законодавець встановив обов'язок учасників справи щодо обов'язкового виконання рішень суду та їх відповідальність за невиконання таких рішень. Зазначена норма не передбачає будь-яких припущень або викоючень щодо виконання частини судового рішення, не визначає яку частину рішення сторона повинна виконати обов'язково, а яку може не виконувати за наявності будь-яких причин.

Суд зазначає, що порядок відстрочення і розстрочення виконання судового рішення, прийнятого в порядку адміністративного судочинства, визначений статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути встановлений лише судом.

Рішенням суду та виконавчим листом було зобов'язано провести перерахунок пенсії стягувачу з 01 січня 2016 року та здійснити виплату не отриманої суми пенсії з 01.01.2016 року.

Разом з цим, матеріали справи не містять підтвердження виплати стягувану перерахованої пенсії з 01.01.2016 року.

Отже, боржником рішення суду було виконано не в повному обсязі.

Таким чином, на час винесення постанови про накладення штрафу, рішення суду щодо зобов'язання здійснити перерахунок пенсії дійсно було виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України не в повному обсязі, з посиланням на вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», а саме, рішення виконано в частині здійснення перерахунку пенсії, але не виконано в частині виплати пенсії.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22 грудня 2014 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (далі - Положення № 28-2), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами).

Відповідно до норм Положення № 28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в областях здійснюють зокрема призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, часткове невиконання рішення суду відповідачем з незалежних від нього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону №1404.

При цьому, суд зауважує, що накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право стягувача на отримання бюджетних коштів.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладений в постанові від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а (провадження №К/9901/1598/18) та від 13.06.2018 року по справі №757/29541/14-а (провадження №К/9901/12146/18).

Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у державного виконавця правових підстав для накладення штрафу за невиконання рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк.

Стосовно визнання протиправним та скасування постанову про закінчення виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.07.2018 р. прийнята на підставі п. 11 ч.1 статті 39 Закону № 1404.

Зі змісту постанови вбачається, що постанова прийнята за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду, у зв'язку з чим прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. за повторне невиконання та 23 липня 2018 р. державним виконавцем скеровано до повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.39 Закону № 1404, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону № 1404 постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно ч.3 ст.39 Закону № 1404 у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно частини 3 статті 63 Закону № 1404, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав визначених п.11 ч.1 ст.39 Закону № 1404 та повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення приймаються та надсилаються органу досудового розслідування у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення суду.

Проте, як вже зазначалось, позивачем рішення було виконано, але, не у повному обсязі, а саме виконано в частині здійснення перерахунку пенсії, але не виконано в частині виплати пенсії. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем не виконано судове рішення в частині виплати грошових коштів з незалежних від нього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету), що, як вже було зазначено, є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону №1404.

На підставі викладеного, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у державного виконавця правових підстав для закінчення виконавчого провадження з підстав визначених п.11 ч.1 ст.39 Закону № 1404.

Стосовно визнання протиправним та скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1404 витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до змісту положень частини четвертої статті 42 та статті 45 Закону № 1404 кошти на витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, про що виконавцем виноситься постанова про стягнення витрат виконавчого провадження.

Також, згідно з частиною 4 статті 42 Закону № 1404, постанова про стягнення витрат виноситься у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Відповідно до положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 № 512/5 витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум.

Боржником рішення суду було виконано не в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, держаному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні рішення суду, надано право на стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Проте, за положеннями законодавства, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься у випадку повернення виконавчого документа стягувачу та у разі закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасованю, постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, також підлягає скасуванню за відсутністю підстав для її винесення.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 р. у справі № 243/7271/18 - залишити без задоволення.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2018 р. у справі № 243/7271/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати підписання та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 18 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Е.Г.Казначеєв

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова