Справа № 200/9888/18-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 р. Справа№200/9888/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Рудь Т.В. розглянувши адміністративну за позовом ОСОБА_1

до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання неправомірним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.04.2018 року по досягненню 50 років, він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача за № 1203 від 27.06.2018 року, в призначенні пенсії на пільгових умовах було відмовлено. Відмова була обумовлена тим. що у мене відсутній необхідний стаж роботи за Списком №1-10 років.

До стажу роботи не враховані деякі періоди роботи, а саме: період роботи з 27.06.1986 по 02.12.1986 року в «Макіївському металургійному комбінаті» м. Макіївка в якості чавунника в доменному цеху та період роботи з 03.08.1989 по 04.01.1991 в ПАТ концерн «Стирол» м. Горлівка в якості обрубника ремонтно-механічного цеху у зв'язку з неможливістю проведення перевірки достовірності видачі наданих мною довідок № 07/ок від 02.07.2001 та № 17/22-01 від 22.01.2014, оскільки підприємства знаходяться у м. Макіївка та м. Горлівка, тобто на тимчасово окупованій території України. Також до пільгового стажу відповідачем не був зарахований період проходження строкової військової служби з 30 червня 1987 року по 10 травня 1989 року.

Вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії є незаконною, необґрунтованою та неправомірна є такою, що порушує його право на соціальний захист.

Просив суд визнати неправомірним та скасувати рішення Добропільського об'єднаного Управління Пенсійного, фонду України Донецької області за №1203 від 27.06.2018 року; зобов'язати зарахувати до пільгового стажу період роботи у ВАТ «Макіївському металургійному комбінаті» з 27.06.1986 року по 02.12.1986 року, період проходження строкової військової служби у лавах ОСОБА_2 з 30.06.1987 року по 10.05.1989 рік та період роботи з 03.08.1989 по 04.01.1991 в ПАТ концерн «Стирол» м.Горлівка; зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2018 року про призначення пенсії за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за період роботи у ВАТ «Макіївському металургійному комбінаті» з 27.06.1986 року по 02.12.1986 року, період проходження строкової військової служби у лавах ОСОБА_2 з 30.06.1987 року по 10.05.1989 рік та період роботи з 03.08.1989 по 04.01.1991 в ПАТ концерн «Стирол» м. Горлівка.

Ухвалою від 08 жовтня 2018 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 30 жовтня 2018 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30 жовтня 2018 року представник відповідача надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Зокрема зазначив, що рішенням начальника управління від 27.06.2018 року №1203 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та Списком №1. До пільгового стажу та Списком №1 не були зараховані періоди праці на з 27.06.1986 по 02.12.1986 на «Макіївському металургійному комбінаті» м.Макіївка в якості чавунника в доменом цеху та період роботи з 03.08.1989 по 04.01.1991 в ПАТ концерн «Стирол» м. Горлівка в якості обрубника ремонтно-механічного цеху у звязку з неможливістю проведення перевірки достовірності видачі довідок, підтверджуючих пільговий характер роботи, оскільки підприємства знаходяться па тимчасово окупованій території.

Управління звернуло увагу суду, що трудова книжка позивача БТ-П 56495/2 не містить відомостей про роботу позивача у спірний період в «Макіївському металургійному комбінаті», тому в даному необхідно керуватися нормами Порядку №37.

Так, позивачем була надана довідка про пільговий характер роботи від 02.07.2001 №07/ОК. З відомостей даної довідки вбачається, що позивач працював з 27.06.1986 по 02.12.1986 у доменному цеху чавунником 3 розряду. 02.12.1986 року звільнений по закінченню практики. 1985 року ця професія була перекваліфікована на «машиніст розливальних машин». Умови та характер праці при цьому не змінювались, робота з 27.06.1986 по 02.12.1986 пільгова за Списком №1 розділ III підрозділу 1 «а», код 1030100а 14104, праця з повним робочим днем.

Управління зазначило, що згідно наданої довідки робота позивача в період з 27.06.1986 по 02.12.1986 пільгова за Списком №1 розділ 111 підрозділу 1 «а», значиться за кодом 1030100а-14104, однак професія «машиніст розливальних машин» яка значиться за даним кодом була затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162. На час роботи позивача діяв список затверджений ОСОБА_3 СРСР під 22.08.1956 №1173 в якому відсутня професія «машиніст розливальних машин».

Щодо не зарахування періоду роботи з 03.08.1989 по 04.01.1991 в ПАТ концерн «Стирол» м.Горлівка в якості обрубника ремонтно-механічного цеху, відповідач зазначив, що трудова книжка підтверджує загальний стаж роботи працівника, але підтвердити пільговий характер роботи може лише уточнююча довідка підприємства на якому особа працювала і яка видана на підставі первинних документів за час виконання відповідної роботи, а в разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника - документи видані архівними установами.

Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 01.10.2015 року справі №К/800/7094/15 дійшов висновку що записи у трудовій книжці підтверджують трудовий стаж, а для підтвердження пільгового стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подання уточнюючої довідки підприємства».

Отже, за наведених обставин записи у трудовій книжці позивача про його роботу у спірний період не підтверджують стаж роботи зі шкідливими і важкими умовами праці і подання уточнюючої довідки в такому випадку є обов'язковим.

Так, позивачем була надана довідка, підтверджуюча пільговий характер роботи від 22.01.2014 року №17/22-01, яку управління також не прийняло до уваги посилаючись па Указ Президента України №405/2014 від 14.04.2014 яким, місто Горлівка визнана тимчасово окупованою територією.

Крім нього, управління звертає увагу суду, що згідно відомостей зазначених у довідці, позивач у період праці з 03.08.1989 по 04.01.1991 виконував роботу обрубника ремонтно-механічного цеху, передбачена Списком №1, розділ XI «Металообробка», п.1 п.п. «а» затвердженим постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

Однак, відповідно до зазначеного Списку №1 повна назва професії значиться як: «обрубники, вирубнуки і обпилювачі фасоного лиття на наждаках і вручну».

Також, в трудовій книжці позивача міститься запис №3, згідно якого позивач був прийнятий в ремонтно-механічний цех, обрубником 3 розряду. Управління зазначає, що а ні трудова книжка, а ні надана позивачем довідка підтверджуюча пільговий характер роботи, не містять записи конкретизації характеру та виду виконуваної роботи.

Управління зазначає, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення,

Па підставі викладеного зазначає, що управління правомірно не зарахувало до пільгового стажу період роботи з 03.08.1989 по 04.01.1991 в ПАТ концерн «Стирол».

Щодо позовних вимог про не зарахування до пільгового стажу періоду служби в ОСОБА_2 армії з 30.06.1987 по 10.05.1989 управління зазначає.

В рішенні від 27.06.2018 року №1203 про відмову в призначенні пенсії відсутні посилання на відмову управління у не зарахуванні періоду проходження військової служби до пільгового стажу, а тому, управління вважає, що позивач передчасно звернувся з цими вимогами до суду. В даному випадку управління вважає, що відсутній предмет спору а отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню в цій частині.

30 жовтня 2018 року розгляд справи відкладено на 26 листопада 2018 року.

Ухвалою від 26 листопада 2018 року розгляд справи відкладено на 04 грудня 2018 рік.

Ухвалою від 04 грудня 2018 року розгляд справи відкладено на 18 грудня 2018 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії ВВ150797, ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце реєстрації, згідно паспортних даних: Донецька область, м. Добропілля, вул. Саратовська, 45/58.

11 квітня 2018 року позивач, звернувся до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою за №1203 про призначення пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.

Рішенням Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27 червня 2018 року за №1203 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за списком №1- 10 років.

Згідно вказаного рішення, до пільгового стажу за Списком №1-шахтарі не зараховано період роботи з 27.06.1986 по 02.12.1986 в «Макіївському металургійному комбінаті» м.Макіївка в якості чавунника в доменном цеху та період роботи з 03.08.1989 по 04.01.1991 в ПАТ концерн «Стирол» м. Горлівка в якості обрубника ремонтно-механічного цеху у зв'язку в неможливістю проведення перевірки достовірності видачі довідок №07/ок від 02.07.2001 та №17/22-01 від 22.01.2014, оскільки підприємства знаходиться на тимчасово окупованій території України в м. Макіївка та м. Горлівка Донецької області.

За таких обставин прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1 - 10 років.

Спірним питанням даної справи є протиправні дії відповідача що виразились у винесені рішення про відмову у призначенні пенсії, та не зарахування до пільгового стажу роботи періоди з 27.06.1998 по 02.12.1986 роки та 03.08.1989 по 04.01.1991 року, а також період проходження строкової військової служби у лавах ОСОБА_2 з 30.06.1987 по 10.05.1989 року.

Надаючи правову оцінку діям субєкта владних повноважень, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Відповідно до ст. 114 ЗУ «Про пенсійне страхування», пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджений ОСОБА_3 правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3. Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наведений пункт доповнено новим абзацом згідно з ОСОБА_3 КМУ N 1028 від 09.12.2015 наступного змісту: «у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування».

Згідно пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 17.08.1993 року за № 110, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівника шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи повний робочий день на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом під час розгляду справи, 05.07.1987 року позивач отримав диплом серії ЛТ №957497 за спеціальністю доменне виробництво та йому присвоєно кваліфікацію технік - металург.

Одразу після закінчення технікуму, а саме з 30.06.1987 року по 10.05.1989 рік позив проходив службу у лавах ОСОБА_2 армії, що підтверджено відомостями трудової книжки ОСОБА_1 БТ-ІІ №5649512 від 01.08.1989 року - записом №1 (30.06.1987 по 10.05.1989 рік служба в ОСОБА_4).

Водночас, суд не вбачає підстав для зобов'язання Добропільського управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу період проходження позивачем строкової військової служби у лавах ОСОБА_2 з 30.06.1987 року по 10.05.1989 рік, оскільки, призначення та виплата пенсії здійснюється шляхом розгляду поданих позивачем документів та прийняття відповідного рішення щодо призначення пенсії.

Спірне рішення №1203 від 27.06.2018 року про відмову у призначенні пенсії, не містить у собі відомостей про відмову у зарахуванні до пільгового стажу вказаного періоду, тому така вимога є передчасною, оскільки у суду не має повноважень зобов'язувати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії. На час розгляду справи, в матеріалах справи відсутні відомості, щодо порушення прав позивача з цього питання, тому суд відмовляє у задоволені позовної вимоги у цій частині.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що під час навчання у Донецькому електрометалургійному технікумі позивач проходив виробничу практику з 27.06.1986 року по 02.12.1986 року у ВАТ «Макіївський металургічний комбінат», що підтверджується довідкою форми ТЗ-106.

З наданої довідки про пільговий характер роботи № 07/ок від 02.07.2001 року, яка була видана «Макіївським металургійним комбінатом» вбачається, що з 27.06.1986 року (Розпорядження №124 от 27.06.1986 р. по 02.12.1986 р. позивач працював в доменному цеху чавунником 3 розряду. 02.12.1986 року звільнений по закінченню практики (розпорядження №246 від 19.12.1986 р.). 1985 року ця професія перекваліфікована на «машиніст розливочних машин». Умови та характер праці при цьому не змінилися. Робота з 27.06.1986 по 02.12.1986 року відноситься до Списку №1 розділ ІІІ підрозділу 1 «а», робота з повним робочим днем.

Пунктом 3 Поряду застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

До 01.01.1992 року діяв «Список №1 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затверджений постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Суд зауважує про те, що посада, яку займав позивач під час виробничої практики (машиніст розливальних машин) віднесена до вищевказаного списку виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно розділ ІІІ підрозділу 1 «а», вказаної ОСОБА_3 №1173, значиться така посада як «машинисты кантовальных лебедок на разливочных машинах», що в свою чергу, на думку суду є тотожною професією - машиніста на разливочных машинах, яку обіймав позивач у спірний період часу з 27.06.1986 року по 02.12.1986 року у ВАТ «Макіївський металургічний комбінат»

Суд критично розцінює посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву, на те, що на час роботи позивача діяв список затверджений ОСОБА_3 СРСР під 22.08.1956 №1173 в якому відсутня професія «машиніст розливальних машин», та така професія була затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162.

На думку суду, Пенсійний фонд не врахував, що не всі недоліки записів у уточнюючих довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що після звільнення з військової служби 03.08.1989 року позивача було прийнято до Горлівського виробничого обєднання «Стирол» ім. С.Орджонікідзе» у ремонтно-механічний цех обробником 3 розряду.

Так, згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 БТ-ІІ №5649512 від 01.08.1989 року вбачається - запис №2, відповідно до якого з 03.08.1989 по 04.01.1991 рік позивач працював у Горлівському виробничому обєднанні «Стирол» ім. С.Орджонікідзе» у ремонтно-механічний цех обрубником 3 розряду.

Крім того, як до матеріалів справи так і до суду позивачем було надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу №17/22-01 від 22.01.2014 року, виданою ПАТ концерн «Стирол».

З вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_1 з 03.08.1989 року (наказ №543 від 01.08.1989) по 04.01.1991 рік (наказ №20 від 04.01.1991) працював повний робочий день на Горлівському виробничому обєднанні «Стирол» ім. С.Орджонікідзе». Виконував роботу обрубника ремонтно-механічного цеху.

Вищезазначена професія передбачена Списком №1 розділу XI «Металообробка» п.1 п.п. «а», затверджена ОСОБА_3 Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

При цьому, відповідно до відзиву до позовної заяви, відповідач не прийняв вказану довідку з посиланнями на Указ Президента України №405/2014 від 14.04.2014, яким м. Горлівку визнано тимчасово окупованою територією. Крім того зазначив, що відповідно до списку №1, розділ XI «Металообробка», п.1 п.п. «а» затвердженим постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року, повна назва професії значиться як: «обрубники, вирубнуки і обпилювачі Фасоного лиття на наждаках і вручну».

Проте, суд наголошує, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні уточнюючих довідок та трудової книжки.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне оформлення документів підприємства на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

У свою чергу, суд під час розгляду справи повинен перевірити, зокрема, чи діяв Пенсійний фонд обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд дійшов висновку, що відповідач діяв необґрунтовано, оскільки у рішенні про відмову в призначенні пенсії не обґрунтовано всіх мотивів не зарахування до стажу спірних періодів, а лише зазначено про неможливість проведення перевірки достовірності видачі довідок.

Відтак, твердження відповідача щодо не підтвердження позивачем пільгового характеру роботи в спірний періоду часу є необґрунтованими та протиправними, оскільки в трудовій книжці та уточнюючих довідках містяться посилання на посади передбачені Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженим постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956 року.

Посилання відповідача на неможливість здійснення перевірки наданих позивачем документів, через те, що м. Макіївка та м. Горлівка знаходяться на тимчасово окупованій території, як на підставу для відмови у зарахуванні до пільгового стажу спірного періоду роботи позивача є незаконним та необґрунтованим.

Відповідно до п. 3 ст. 44 Закону України №1058 та п. 4.2 Порядку №22-1 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

При цьому суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження (зокрема у зв`язку з проведенням АТО та неможливістю проведенням перевірки періодів роботи, оскільки підприємства розташовані на тимчасово окуповані території України)

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об'єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об'єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінації є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст.5). Відповідно до ст.1 цього Закону непряма дискримінація ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають;- менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами-та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Таким чином, вимоги відповідача, які є цілком виправданими в звичайній ситуації, оскільки формально вони базуються на положеннях Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, та мають на меті підтвердження роботи на посадах і роботах, указаних в трудовій книжці, становлять дискримінаційне поводження по відношенню до позивача, який проживає в зоні антитерористичної операції та який через ризик для свого життя та здоровя навіть теоретично не може домогтися зустрічної перевірки, як того вважає за потрібне відповідач, а отже за такого підходу автоматично позбавляється права на пенсійне забезпечення, передбаченого ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Отже, дії відповідача, які в звичайних умовах можуть бути цілком обґрунтованими, в особливій ситуації позивача є проявом непрямої дискримінації. Крім того, якби навіть дії відповідача формально ґрунтувалися б на положеннях підзаконного нормативного акту та переслідували легітимну мету, в особливій ситуації позивача вони є явно непропорційними, тобто вчиненими без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

У відповідності до практики Конституційного Суду України, який під час розгляду 7 жовтня 2009 року справи № 1-32/2009 встановив, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Також суд зазна чив, що пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з тру довою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обовязку держави стосовно тих громадян, які набули пра во на одержання пенсії. Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Кон ституції України відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переко нань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (...).

Отже, посилання Пенсійного фонду, на не можливість зарахування до спеціального стажу періоду роботи позивача на ВАТ «Макіївському металургійному комбінаті» з 27.06.1986 року по 02.12.1986 року та з 03.08.1989 по 04.01.1991 на ПАТ концерн «Стирол» у звязку неможливістю перевірити достовірність наданих позивачем довідок, що уточнює особливий характер праці, які підтверджують пільговий характер роботи, оскільки підприємства знаходяться на тимчасово непідконтрольній території України, сприймається судом критично, оскільки зазначені обставини не можуть порушувати право позивача на отримання пенсії та порушувати гарантовані останньому статтею 46 Конституції України право на соціальний захист особи, зокрема права на пенсію, що є основним джерелом існування та має забезпечувати необхідний особі рівень життя.

З урахуванням викладеного, наявні усі підстави для зарахування позивачу до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», період роботи на ВАТ «Макіївському металургійному комбінаті» з 27.06.1986 року по 02.12.1986 року та на ПАТ концерн «Стирол» з 03.08.1989 по 04.01.1991.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача є неправомірними, а рішення від 27.06.2018 року №1203 про відмову в призначені пенсії є таким, що порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення на пільгових умовах тому підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, підлягає задоволенню як похідна, позовна вимога позивача про зобовязання Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням пільгового стражу роботи позивача за спірний період.

Відповідно до приписів ст.ст.9,77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач при подані позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що даний адміністративний позов позивачем було подано до суду виключно у звязку з діями відповідача, які судом визнано неправомірними, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1203 від 27.06.2018 року.

Зобов'язати Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незадежності, 28 А, 7) зарахувати ОСОБА_1 (Донецька область, м. Добропілля, вул. Саратовська, 45-58, ІПН НОМЕР_1) до пільгового стажу періоди роботи у ВАТ «Макіївському металургійному комбінаті» з 27.06.1986 року по 02.12.1986 року та період роботи з 03.08.1989 по 04.01.1991 в ПАТ концерн «Стирол» м.Горлівка.

Зобов'язати Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незадежності, 28 А, 7) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (Донецька область, м. Добропілля, вул. Саратовська, 45-58, ІПН НОМЕР_1) від 11.04.2018 року про призначення пенсії за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за період роботи у ВАТ «Макіївському металургійному комбінаті» з 27.06.1986 року по 02.12.1986 року та період роботи з 03.08.1989 по 04.01.1991 в ПАТ концерн «Стирол» м.Горлівка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незадежності, 28 А, 7) на користь ОСОБА_1 (Донецька область, м. Добропілля, вул. Саратовська, 45-58, ІПН НОМЕР_1) суму судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 21 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Кониченко О.М.