Справа № 810/2427/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2427/18 Суддя першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на прийняте у порядку письмового провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» (далі - Позивач, ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - Відповідач, ГУ ДФС у Київській області) в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.02.2018 року № та №.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що надані Позивачем первинні документи відповідають вимогам законодавства, що свідчить про реальність господарських операцій, вчинених з метою досягнення конкретно визначених результатів. Підкреслив, що на момент складання податкових накладних контрагент Позивача був зареєстрований як платник ПДВ в установленому законом порядку, а Відповідачем було залишено поза увагою принцип індивідуальної відповідальності платника. Крім того, зауважив, що довідки, на яких контролюючий орган посилається в акті перевірки, до матеріалів справи не надані.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняте нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ТОВ «ІКН Енергетичні технології», яке було контрагентом ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс», закуповувало послуги у суб'єктів господарювання, які мали ознаки фіктивності, у зв'язку з чим підстави стверджувати про реальність господарських операцій відсутні. Крім того, підкреслює, що позовні вимоги про зобов'язання включити суми бюджетного відшкодування до реєстру заяв про внесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість є необґрунтованими, оскільки з 2017 року в Україні запроваджено іншу систему відшкодування ПДВ.

Після усунення визначених в ухвалі від 29.10.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 року було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19.12.2018 року, а також витребувано у контролюючого органу ряд документів.

На виконання вимог ухвали ГУ ДФС у Київській області до суду 07.12.2018 року були направлені запитувані судом документи.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що в акті перевірки відсутні відомості щодо здійснення господарської діяльності контрагента Позивача поза межами правового поля. Крім того, вказує на правильність врахування судом першої інстанції принципу персональної відповідальності платника податків. Поряд з іншим, зазначає, що ГУ ДФС у Київській області пропустило строк на апеляційне оскарження судового рішення, а додані до апеляційної скарги копії службових листів не можуть бути враховані в якості доказів судом апеляційної інстанції з огляду на те, що такі документи не надавалися до Київського окружного адміністративного суду.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, та просив вимоги скарги задовольнити повністю.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що у січні - лютому 2018 року працівниками ГУ ДФС у Київській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, наказу від 18.01.2018 року №73, направлення на перевірку від 19.01.2018 року №78 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2017 року. У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем, зокрема, п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 201 ПК України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по декларації за листопад 2017 року у розмірі 320 836,00 грн. та завищено залишок від'ємного значення (рядок 21) на суму ПДВ у розмірі 80 963,00 грн. по взаємодії з ризиковим контрагентом.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 14.02.2018 року №607/10-36-51-01/33742752 (т. 1 а.с. 15-57).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 26.02.20/8 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «В1» №, яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, у розмірі 320 836,00 грн. та застосовано до останнього штрафні (фінансові) санкції на суму 80 209,00 грн. (т. 1 а.с. 58-59);

- форми «В4» №, яким Позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 80 963,00 грн. (т. 1 а.с. 60).

За результатами адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 26.04.2018 року №14747/6/99-99-11-01-02-25 (т. 1 а.с. 69-71) скаргу ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» від 01.03.2018 року №12-б (т. 1 а.с. 61-68) залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін.

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваних індивідуальних актів, суд першої інстанції встановив таке.

Між ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» (Замовник) і ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (Виконавець) укладено договір на виконання проектних робіт від 22.01.2015 року № 3/22012015 (т. 1 а.с. 72 - 77), за умовами якого Виконавець зобов'язується виконати комплекс робіт щодо розробки та виготовлення проекту (затверджувальної частини РП) приєднання електростанції до електричних мереж ПАТ «Київобленерго», а Замовник - прийняти та оплатити їх на умовах цього Договору.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що сторонами Договору було погоджено та затверджено завдання на проектування, узгоджено ціну Договору, кошториси (т. 1 а.с. 79 - 94).

Крім того, між ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» (Замовник) і ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (Виконавець) укладено додаткові угоди до Договору на виконання проектних робіт від 22.01.2015 року № 3/22012015, узгоджено та погоджено відповідні завдання та проектування (т. 1 а.с. 95 - 105).

На підтвердження виконання договірних зобов'язань Позивачем було надано копії: акту приймання-передачі виконаних робіт (т. 1 а.с. 106), податкових накладних (т. 1 а.с. 107-114), банківських виписок та платіжних доручень (т. 1 а.с. 115-119, 121-122).

Також між ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» (Замовник) і ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (Виконавець) укладено договір на виконання проектних робіт від 29.06.2016 року № 10/05/2016 (т. 1, а.с. 120 - 127), за умовами якого Виконавець зобов'язується виконати комплекс робіт з винесення кабельної лінії 10 кВ Л-ТП-81 за межі забудови земельної ділянки.

Сторонами Договору було погоджено та затверджено завдання на проектування, узгоджено ціну договору, кошториси (т. 1 а.с. 128 - 131).

Крім того, між ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» (Замовник) і ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (Виконавець) укладено додаткові угоди до Договору на виконання проектних робіт від 29.06.2016 року № 10/05/2016, узгоджено та погоджено відповідні завдання на проектування, кошториси (т. 1 а.с. 132 - 136).

Виконання умов Договору від 29.06.2016 року № 10/05/2016, як встановлено судом першої інстанції, підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: акту приймання-передачі виконаних робіт (т. 1 а.с. 137), податкових накладних (т. 1 а.с. 138-144), платіжних доручень (т. 1 а.с. 145-147).

Крім іншого, між ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» (Замовник) і ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (Виконавець) укладено договір на надання послуг від 11.01.2017 року № 2/2017 (т. 1 а.с. 148 - 153), згідно якого Виконавець бере на себе зобов'язання поставити обладнання та надати послуги з впровадження Автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ) для електростанції на біомасі встановленою потужністю 5 000 кВт в м. Переяслав-Хмельницький Київської області, а Замовник - прийняти та оплатити послуги та обладнання в термін та на умовах цього Договору.

Також між ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» (Замовник) і ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (Виконавець) укладено додаткові угоди до Договору від 11.01.2017 року № 2/2017, а також складено специфікації послуг (т. 1 а.с. 154 - 158).

Реальність виконання умов договору, на переконання суду першої інстанції, підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: акту приймання-передавання наданих послуг (т. 1 а.с. 159), видаткової накладної (т. 1 а.с. 160), податкової накладної (т. 1 а.с. 161-165), платіжних доручень (т. 1 а.с. 166-168).

Судом першої інстанції поряд з іншим встановлено, що між ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» (Замовник) і ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (Виконавець) укладено договір про надання послуг від 22.01.2015 року № 2/22012015 (т. 1 а.с. 169 - 175), за умовами якого Виконавець зобов'язується надати Замовнику послуги щодо супроводження реалізації проекту будівництва електростанції на біомасі встановленою потужністю 4 700 кВт у м. Переяслав-Хмельницький Київської області, а Замовник - прийняти та оплатити послуги та обладнання в термін та на умовах цього Договору.

Між контрагентами укладено додаткові угоди до Договору від 22.01.2015 року № 2/22012015, складено специфікацію послуг (т. 1 а.с. 176 - 181).

Виконання договірних зобов'язань, на думку суду першої інстанції, підтверджується наявними у матеріалах справи копіями: актів приймання-передавання наданих послуг (т. 1 а.с. 182-185), податкових накладних (т. 1 а.с. 186-197), банківської виписки та платіжних доручень (т. 1 а.с. 198-204).

Також між ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» (Замовник) і ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» (Виконавець) укладено договір на виконання авторського нагляду від 11.01.2017 року № 1/2017 (т. 1 а.с. 205 - 208), згідно якого Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується відповідно до умов цього Договору виконати роботи по здійсненню авторського нагляду з реалізації спорудження системи видачі потужності електростанції на біомасі встановленою потужністю 5 000 кВт у м. Переяслав-Хмельницький Київської області.

Виконання умов Договору від 11.01.2017 року № 1/2017, на переконання Київського окружного адміністративного суду, підтверджується копіями податкової накладної (т. 1 а.с. 209-210) та платіжного доручення (т. 1 а.с. 211).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстав для визнання безтоварними господарських операцій ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» з ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» немає. При цьому, суд наголосив на тому, що податковим органом як суб'єктом владних повноважень не доведено, що господарські операції Позивача є фіктивними або безтоварними, не доведено недобросовісності Позивача та його контрагента, що, на його переконання, свідчить про відсутність перешкод для формування даних податкового обліку за наслідками відносин з ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Приписи ч. 1 ст. 208 ГК України визначають, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Враховуючи положення зазначених вище статей ГК України, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити той факт, що для визнання правочину такого, що укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, необхідно встановити факт наявності у контрагентів або контрагента такої мети. Водночас, доказів на підтвердження даних обставин Відповідачем надано не було.

Надаючи оцінку реальності вчинення господарських операцій між контрагентами, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон про бухгалтерський облік) документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

Приписи ст. 9 вказаного закону визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, згідно п. 2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши наявні матеріалах справи документи, судова колегія вважає, що останні містять всі обов'язкові для первинних документів реквізити та відповідають законодавчо визначеним вимогам. Поряд з цим, Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не було доведено юридичної дефектності чи невідповідності первинних документів вимогам чинного законодавства. Жодних зауважень щодо невідповідності їх вимогам чинного законодавства ГУ ДФС у Київській області не було наведено.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що у контрагента Позивача - ТОВ «Інжинірингова Компанія Нові Енергетичні Технології» відсутні основні фонди, які необхідні для фінансово-господарської діяльності. У зв'язку з проведенням перевірочних оперативних заходів оперативним управлінням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надано довідку щодо ризиків заявленої до відшкодування з бюджету суми ПДВ та формування від'ємного значення податку від 26.12.2017 року №1231/10-06-21-04. Оперативним управлінням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області додатково надано підтверджуючу інформацію від 12.01.2018 року №143/10-06-21-04 по встановленню взаємодії ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» з ризиковим контрагентом ТОВ «ІКН Енергетичні технології».

У ході перевірки встановлено, що ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» придбало у ТОВ «ІКН Енергетичні технології» програмне забезпечення створення АСКОЕ, яке, у свою чергу, зазначену продукцію придбало у ТОВ «Агора Техбуд», постачальником зазначеної продукції для ТОВ «Агора Техбуд» було ТОВ «Фіштрансервіс», яким, у свою чергу, здійснювалося придбання товарно-матеріальних цінностей, які відмінні від тих, що підприємством реалізувалися.

Крім того, в акті перевірки зафіксовано, що у ТОВ «ІКН Енергетичні технології» є ряд постачальників - учасників проходження схемного кредиту, які при здійсненні фінансово-господарських операцій задіяні у схемах мінімізації сплати податків та формування штучного, ризикового податкового кредиту з ПДВ для реального сектору економіки.

Тому, відповідно бази даних АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних, проведеного аналізу фінансового-господарської діяльності та з урахуванням довідки, наданої оперативним управлінням Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, контролюючим органом поставлено під сумнів придбання товарів (послуг), які документально реалізовані по ланцюгу постачання та отримані ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс».

Про нереальність здійсненних господарських операцій, на думку податкового органу, свідчать також факти, описані в акті перевірки: відсутність основних фондів, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства; відсутність достатньої кількості працівників для надання послуг, виконання задокументованих робіт (послуг); аналізом наданих вказаними контрагентами послуг вбачається неможливість фактичного здійснення господарських операцій з урахуванням наявної кількості трудових ресурсів.

Разом з тим, наведені твердження Відповідача, на переконання судової колегії, не можуть бути безумовним свідченням безтоварності господарських операцій з огляду на те, що, як зафіксовано в самому акті перевірки, для виконання договірних зобов'язань перед ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс», ТОВ «ІКН Енергетичні технології» залучалися інші контрагенти. У зв'язку з чим відсутність необхідної кількості трудових ресурсів у контрагента Позивача не спростовує реальності господарських операцій.

Як вже було зазначено вище, згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з посиланням Окружного адміністративного суду міста Києва на те, що приписи чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства не ставили у залежність право формування Позивачем податкового кредиту від добросовісності платника податку, з яким суб'єкт господарювання перебував у господарських правовідносинах. Тобто, невиконання такими особами податкових зобов'язань тягне за собою настання відповідальності лише для зазначених суб'єктів і не може бути підставою для притягнення до відповідальності іншого суб'єкта господарювання.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Булвес проти Болгарії» (заява № 3991/03) у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив:

« 70. І, нарешті, що стосується зусиль для попередження обманних зловживань системою оподаткування ПДВ, Суд визнає, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

71. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов'язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1».

Подібну позицію займав і Верховний Суд України, який у постанові від 11.12.2007 року у справі № 21-1376во06, де зазначив, що «у разі невиконання контрагентом зобов'язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту».

З огляду на викладене посилання Апелянта на порушення суб'єктом господарювання третьої ланки ланцюга постачання робіт та послуг Позивачу - ТОВ «Фіштранссервіс» податкової дисципліни в якості підстави для відмови у задоволенні позовних вимог є, на переконання судової колегії, помилковими.

З аналогічних підстав надані Відповідачем на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції лист Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 08.02.2018 року №134/10-06-21-04, довідка Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26.12.2017 року №1231/10-06-21-04 та лист Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 12.01.2018 року №243/8/10-06-21-04, якими, на думку контролюючого органу, підтверджується неможливість формування податкового обліку за наслідками господарських відносин з ТОВ «ІКН Енергетичні технології», не можуть бути безумовним свідченням безтоварності господарських операцій з огляду на підкреслену вище персональну відповідальність платника податків.

З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність правових підстав визнання безтоварними господарських операцій Позивача із ТОВ «ІКН Енергетичні технології», у зв'язку з чим вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Приписи п. 200.4 ст. 200 ПК України визначають, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано Відповідачем, на момент виписування податкових накладних Позивачу, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, ТОВ «ІКН Енергетичні технології» було зареєстровано у встановленому законом порядку як суб'єкт підприємницької діяльності, а також платником податку на додану вартість, а факт реальності господарських операції, як було встановлено раніше, підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а тому правових підстав для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у Відповідача не було.

Твердження Апелянта про те, що позовні вимоги про зобов'язання включити суми бюджетного відшкодування до реєстру заяв про внесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість є необґрунтованими, оскільки з 2017 року в Україні запроваджено іншу систему відшкодування ПДВ, судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні, оскільки, як було встановлено раніше з огляду на заяву про уточнення позовних вимог, останні були виключені зі складу предмету позову та не було предметом розгляду суду першої інстанції.

Доводи ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» про те, що ГУ ДФС у Київській області було пропущено строк на подання апеляційної скарги спростовуються встановленими в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 року обставинами отримання контролюючим органом копії повного тексту оскаржуваного рішення лише 07.09.2018 року, а відтак подання апеляційної скарги 18.09.2018 року з урахуванням положень п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України відбувалося із дотриманням процесуальних строків.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено « 19» грудня 2018 року.