Справа № 369/2390/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року м.Київ справа № 369/2390/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міськрайонне управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м.Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича, у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №52 від 07 вересня 2017 року 8 скликання, яким визначено - відмовити гр.ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки у зв'язку з невідповідністю категорії земельної ділянки генеральному плану села Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови;

- визнати незаконною бездіяльність Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою та щодо недотримання ст.19 Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.186-1 Земельного кодексу України, ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про звернення громадян", ст.79.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення №32 від 15 червня 2017 року 14 сесії 8 скликання;

- визнати незаконною бездіяльність голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича щодо недотримання ст.19 Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.186-1 Земельного кодексу України, ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про звернення громадян", ст.79.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради стосовно додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян, відмови зупинити спірне рішення, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення №32 від 15 червня 2017 року 14 сесії 8 скликання;

- визнати за гр.ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) право власності на земельну ділянку площею 0,0802 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до ст.152 Земельного кодексу України;

- зобов'язати Софіївсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути на пленарному засіданні сесії подані поштою заяви від 20.12.2012, 20.02.2013, 30.03.2013 ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядку та у спосіб, передбачений ст.118 Земельного кодексу України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2018 справу №369/2390/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича, третя особа: Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення передано на розгляд Окружному адміністративному суду м.Києва.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.03.2018 у справі №369/2390/18 виправлено описку в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2018 по справі за позовом ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича, третя особа: Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення, а саме: в назві суду, до якого необхідно направити справу, замість "Окружного адміністративного суду м.Києва" зазначити вірно "Київського окружного адміністративного суду".

12.04.2018 матеріали справи №369/2390/18 супровідним листом від 10.04.2018 вих.№4555/2018 надійшли на адресу Київського окружного адміністративного суду та за результатами автоматизованого розподілу були передані судді Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 у справі №369/2390/18 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича в частині позовних вимог про визнання за гр.ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1), права власності на земельну ділянку площею 0,0802 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до ст.152 Земельного кодексу України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 2114,40 грн. за подання даного адміністративного позову (оригінал платіжного документу).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 11.07.2018 було прийнято до розгляду заяву (клопотання) позивача про збільшення уточнення зміну позовних вимог по адміністративній справі №369/2390/18 та постановлено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням уточнених позовних вимог, а саме:

- визнати незаконним та скасувати рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №52 від 07 вересня 2017 року 15 сесії 8 скликання, яким визначено - відмовити гр.ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки у зв'язку з невідповідністю категорії земельної ділянки генеральному плану села Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови;

- визнати незаконною бездіяльність Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою та щодо недотримання ст.19 Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.186-1 Земельного кодексу України, ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про звернення громадян", ст.79.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення №56 від 10 липня 2015 року 25 сесії 7 скликання та оскаржуваного рішення №52 від 07 вересня 2017 року 15 сесії 8 скликання;

- визнати незаконною бездіяльність сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича щодо недотримання ст.19 Конституції України, ст.186-1 Земельного кодексу України, ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування", Закону України "Про звернення громадян", Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради стосовно додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян, відмови зупинити спірне рішення, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення №56 від 10 липня 2015 року 25 сесії 7 скликання та оскаржуваного рішення №52 від 07 вересня 2017 року 15 сесії 8 скликання;

- визнати за гр.ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) право власності на земельну ділянку площею 0,0802 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до ст.152 Земельного кодексу України;

- зобов'язати Софіївсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути на пленарному засіданні сесії подані поштою заяви від 20.12.2012, 20.02.2013, 30.03.2013 ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядку та у спосіб, передбачений ст.118 Земельного кодексу України та прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міськрайонне управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2018 позовну заяву ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міськрайонне управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі та м.Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області у частині позовних вимог про визнання за гр. ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) права власності на земельну ділянку площею 0,0802 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, відповідно до ст.152 Земельного кодексу України, - залишено без розгляду. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що після отримання відповідних висновків за рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09.12.2009 йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. На виконання вказаного рішення ним було замовлено виготовлення проекту землеустрою в ФОП ОСОБА_9. Але у червні-липні 2010 року Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області повідомило йому, що наданий ним проект землеустрою зник. Тому за його новим замовленням ТОВ «Земля та право» був виготовлений новий проект землеустрою, ним були отримані нові висновки та подано до управління земельних ресурсів новий проект землеустрою. Але на початку 2011 року позивачу стало відомо, що його проект знову не можуть знайти в управлінні земельних ресурсів. Тому позивач був вимушений втретє здійснити виготовлення проекту землеустрою та отримати відповідні висновки.

Позивач повідомив, що після цього він подав проект на затвердження сільській раді. У подальшому тривали численні судові спори щодо затвердження його проекту землеустрою.

Так, позивач зазначив, що рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №56 від 10 липня 2015 року йому було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність у зв'язку з невідповідністю категорії земельної ділянки генеральному плану с. Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови.

Проте, постановою Києво-Святошинського районного суду від 01.08.2016 у справі №369/1989/16а було скасовано вказане рішення та зобов'язано Софіївсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути на засіданні сесії подані заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку та строки, передбачені Земельним кодексом України. Позивач зазначив про те, що на виконання вимог вказаного рішення суду 07.09.2017 XV сесією 8 скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було прийнято рішення №52, яким відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки у зв'язку з невідповідністю категорії земельної ділянки генеральному плану села Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови.

Позивач вважає, що спірне рішення є необґрунтованим та протиправним, оскільки воно не містить жодних обґрунтувань відмови та за змістом є аналогічним рішенню, яке було скасоване постановою Києво-Святошинського районного суду від 01.08.2016 у справі №369/1989/16а. Софіївсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначила про те, що приймаючи рішення № 52 від 07.09.2017 року відповідач діяв виключно в межах своїх повноважень.

Так, відповідач зазначив, що розглянувши повторно подані позивачем заяви та матеріали, обговоривши питання на пленарному засіданні 15 сесії VIII скликання були враховані норми діючого законодавства України, зокрема, ч.1 ст.19 ЗК України, відповідно до якої землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, які, зокрема, поділяються на землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови.

Відповідач зазначив, що в силу вимог чинного законодавства використання земель житлової та громадської забудови здійснюється у відповідності до генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації, яка є в свою чергу підставою для визначення цільового призначення земельної ділянки та їх функціонального розподілу. Так, виключно генеральний план села, який має спеціально встановлену ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» процедуру його розроблення та обов'язкового затвердження сільською радою, яка включає відповідні пропозиції громадськості щодо використання території села та погодження його з цілою низкою державних органів, є підставою для встановлення цільового та функціонального призначення земельних ділянок житлової та громадської забудови і гарантує подальше неухильне дотримання генерального плану під час використання території сільською радою, в тому числі у випадках відведення земельної ділянки у власність чи користування фізичним особам. Якщо генеральним планом села визначено цільове та функціональне призначення земельної ділянки, як землі громадської та житлової забудови, така земельна ділянка не може бути передана сільською вадою для сільськогосподарського призначення, видом цільового використання якого є ведення особистого селянського господарства, оскільки не може бути змінено суб'єктом владних повноважень цільове призначення землі всупереч даним генерального плану села, без внесення відповідних змін до нього та іншої містобудівної документації, оскільки таке рішення суб'єкта владних повноважень буде суперечити вимогам ст. ст. 38. 39 ЗК України. У зв'язку з цим, відповідач вважає, що спірне рішення було прийнято правомірно та обґрунтовано. Сільський голова Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрик Олесь Тимофійович правом на надання відзиву не скористався.

Присутній у судових засіданнях 11.07.2018, 28.08.2018 та 27.09.2018 позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Відповідачі та третя особа у судове засідання по справі не з'являлись, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно.

Присутній у судовому засіданні 27.09.2018 позивач заявив клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Згідно із ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Протокольною ухвалою від 27.09.2018 року, врахувавши клопотання представника позивача, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 27.02.2009 звернувся до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявою про виділення йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (т.1, а.с.68).

Також позивачем було подано заяву (клопотання) про вибір місця розташування земельної ділянки, у якій позивач зазначив про те, що бажаним місцем розташування земельної ділянки є: АДРЕСА_2 (а.с.69).

Рішенням 26 сесії VI скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 27.03.2009 №141 «Про вибір місця розташування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_1 в селі Соф. Борщагівка» надано гр.ОСОБА_1 дозвіл на вибір місця розташування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2, площею - 0,08 га за умови отримання висновків про можливість її відведення для вищевказаних цілей відповідно до п.7 ст.151 Земельного кодексу України (т.1, а.с.70). Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2009 Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області надало позивачу висновок №11755 «Про можливість відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради, у якому зазначено про можливість відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 (т.1, а.с.71).

Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації листом від 25.09.2009 №6647 повідомив позивача про можливість відведення ОСОБА_1 зазначеної земельної ділянки (т.1, а.с.72).

Управління охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації ДЗ «Києво-Святошинська районна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ листом від 18.09.2009 №434 попередньо погодила місце розташування земельної ділянки гр.ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2, площею - 0,08 га (т.1, а.с.73).

Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області листом від 01.12.2009 №1326/5 повідомило про відсутність заперечень щодо надання ОСОБА_1 відповідної земельної ділянки (т.1, а.с.74).

Управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації у висновку про можливість відведення земельної ділянки від 08.10.2009 №3/10389/02 зазначило про погодження місця розташування земельної ділянки площею 0,08 га, наміченої для відведення ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 (т.1, а.с.75).

Рішенням 32 сесії VI скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09.12.2009 №65 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_1» погоджено місце розташування земельної ділянки гр.ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0800 га (рілля) в АДРЕСА_2 за рахунок земель запасу Софіївсько-Борщагівської сільської ради. Надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0800 га (рілля) в АДРЕСА_2 за рахунок земель запасу Софіївсько-Борщагівської сільської ради (т.1, а.с.76).

З пояснень позивача, що не оспорювалось відповідачем по справі, встановлено, що для виконання вказаного рішення ОСОБА_1 замовив виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в АДРЕСА_2 у ФОП ОСОБА_9.

Після цього позивач подав проект землеустрою до Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області для отримання відповідних висновків та довідок. Однак, як зазначив позивач, після неодноразових звернень до даного Управління, позивачу повідомлено, що проект землеустрою в Управлінні - відсутній.

Позивач зазначив, що ним повторно було розроблено проект землеустрою у ТОВ «Земля та право».

Після цього позивач звернувся до Відділу містобудування і архітектури у Києво-Святошинському районі Київської області, від якого отримав висновок «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2» №5749 від 08.09.2010 (т.1, а.с.79) та «Висновок про наявні обмеження на використання земельної ділянки» за №5750 від 08.09.2010 (т.1, а.с.78).

Також позивачем було отримано від ДЗ «Києво-Святошинська районна санітарно- епідеміологічна станція» МОЗ України висновок від 10.09.2010 року за №2079 «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах Софіївсько- Борщагівської сільської ради» (т.1, а.с.80). У позовній заяві позивач зазначив про те, що він повторно подав документи до Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області для отримання відповідних висновків та довідок.

Зважаючи на те, що тривалий час, а саме станом на травень місяць 2011 року відповіді щодо отримання висновку про погодження проекту позивачу так і не було надано, ОСОБА_1 звернувся з листом до начальника Головного Управління Держкомзему у Київській області Фокіна О.Т та в.о. начальника Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області Бібі О.А. щодо вирішення питання стосовно отримання висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 (т.1, а.с.81-82).

Позивач повідомив, що 17.02.2011 ОСОБА_1 знову звернувся до Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області та отримав відповідь, що проект знаходиться в Держкомземі Київської області на перевірці. Однак, згодом позивач дізнався, що проект землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки йому у власність для ведення особистого селянського господарства в Києво-Святошинському районному відділі земельних ресурсів не можуть знайти. Позивач зазначив, що він в третій раз замовив виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та отримав необхідні висновки про його затвердження.

Так, з матеріалів справи слідує, що Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області за результатами розгляду відповідного проекту було підготовлено наступні документи:

- висновок «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр.ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради» від 19.11.2010 року №22041, яким було погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0802 га (рілля) гр.ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 за рахунок земель запасу Софіївсько-Борщагівської сільської ради (т.1, а.с.84);

- висновок «Про наявні обмеження на використання земельної ділянки» від 19.11.10 №22042 (т.1, а.с.85);

- умови відведення земельної ділянки від 19.11.10 №22040 (т.1, а.с.86);

- довідку про склад угідь земельної ділянки за формою №6-зем від 14.07.11 №2904 (т.1, а.с.87).

Також Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області

присвоєно кадастровий номер земельній ділянці по АДРЕСА_2 за НОМЕР_2 та підписано План відведення земельної ділянки (т.1, а.с.88-89).

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням культури і туризму Київської обласної державної адміністрації було підготовлено висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 13.12.2012 №11а/9082/02, яким погоджено проект землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_1 у власність земельної ділянки загальною площею 0,0802 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2. (т.1, а.с.90).

Судом встановлено, що 14.12.2012 рішенням 6 сесії VII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №38 "Про внесення змін та доповнень до рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 09.12.2009 №65», викладено пункт 3 рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 09.12.2009 №65 у наступній редакції: «Громадянину ОСОБА_1 протягом трьох місяців з дня прийняття змін та доповнень до рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 09.12.2009 №65 подати до Софіїсько-Борщагівської сільської ради проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для розгляду питання на сесії сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (т.1, а.с.95).

22.05.2013 року 8 сесією VII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було прийнято рішення №7 «Про втрату чинності рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 09.12.2009 №65», яким анульовано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр.ОСОБА_1 земельної ділянки АДРЕСА_2 та вимоги щодо її відведення (т.1, а.с.96).

Судом встановлено, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.12.2013 у справі №369/8025/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2014 (т.1, а.с.113-116), позов ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішень задоволено частково. Скасовано рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 38 від 14.12.2012 року «Про внесення змін та доповнень рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 09 грудня 2009 року № 65» та рішення Софіївсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 7 від 22.05.2013 року «Про втрату чинності рішення Софіївсько- Борщагівської сільської ради від 09 грудня 2009 року за № 65». Зобов'язано Софіївсько-Борщагівську сільську раду винести на засідання чергової сесії Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та розглянути подані ОСОБА_1 заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (т.1, а.с.108-111).

Судом встановлено, що 26.06.2014 Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі №369/8025/13-а про зобов'язання Софіївсько-Борщагівської сільської ради винести на засідання чергової сесії Софіївсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та розглянути подані ОСОБА_1 заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (т.1, а.с.118).

На виконання вимог вказаного рішення 25 сесією VII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області було розглянуто документи позивача та прийнято рішення від 10.07.2015 №56 «Про відмову гр.ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки», яким відмовлено гр.ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та надання у власність зазначеної земельної ділянки у зв'язку з невідповідністю категорії земельної ділянки генеральному плану села Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови (т.1, а.с.119).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного рішення, позивач звернувся з позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Так, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.08.2016 у справі №369/1989/16-а позов ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа Управління Держгеокадастру Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконними та скасування рішень - задоволено. Визнано незаконною відмову Софіїїсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у затвердженні проекту землеустрою. Визнано незаконним та скасовано рішення Софіїїсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №56 від 10 липня 2015 року 25 сесії 7 скликання «Про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки». Зобов'язано Софіїїсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути на засіданні сесії, подані заяви ОСОБА_6 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку та строки, передбачені Земельним кодексом України (т.1, а.с.52-54).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016 апеляційну скаргу представника Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області - Вакуленко Вікторії Леонідівни на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Управління Держкадастру Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконними та скасування рішень повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.01.2017 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Управління Держкадастру Києво-Святошинського району Київської області, про визнання незаконними та скасування рішень.

Судом встановлено, що 02.12.2016 Києво-Святошинським районним судом Київської області були видані виконавчі листи у справі №369/1989/16-а (т.1, а.с.55-56).

20.12.2016 старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Чубаревим О.О. на підставі виконавчого листа, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 02.12.2016 у справі №369/1989/16-а, було винесено постанову про відкриття провадження ВП №53152261 про зобов'язання Софіїїсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області розглянути на засіданні сесії подані заяви ОСОБА_6 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку та строки, передбачені Земельним кодексом України (т.1, а.с.57).

Як вбачається з матеріалів справи, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області листом від 19.10.2017 №П-1702/022 повідомило про те, що рішенням Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07.09.2017 №52 було розглянуто повторно подані позивачем заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку та в строки, передбачені Земельним кодексом України, а тому 26.09.2017 державним виконавцем на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53152261 (т.1, а.с.64). До вказаного листа було долучено копії рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07.09.2017 №52.

Так, рішенням 15 сесії VIII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області «Про відмову гр.ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки» від 07.09.2017 №52 було відмовлено громадянину ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки у зв'язку з невідповідністю категорії земельної ділянки генеральному плану села Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови (т.1, а.с.65).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем вказаного рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частинами 1-4 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у ст.118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.6 ст.118 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Частиною 8 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідно до ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно з ч. 10-11 ст.118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Отже, виходячи з положень статті 122 ЗК України, прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування, у цьому випадку - сільської ради. При цьому на підставі наведених вище положень частини дев'ятої статті 118 ЗК України сільська рада зобов'язана прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність у двотижневий строк із дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.08.2018 у справі №640/9870/16-а.

Згідно з ч.5 ст.242 Земельного кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, Земельний кодекс України не надає органу місцевого самоврядування права вибору дії під час вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, оскільки в силу вимог ст.118 Земельного кодексу України сільська рада зобов'язана прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, якщо розроблений проект землеустрою погоджений всіма необхідними органами та особами.

Щодо посилань відповідача на невідповідність земельної ділянки генеральному плану села Софіївська Борщагівка як підставу прийняття спірного рішення, то суд не приймає до уваги таку позицію, оскільки відповідно до ст.118 Земельного кодексу України невідповідність земельної ділянки генеральному плану населеного пункту є виключно підставою для відмови органом місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а не підставою для відмови у його затвердженні. Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою Києво-Святошинського районного суду від 01.08.2016 у справі №369/1989/16-а, зокрема, було визнано незаконним та скасовано рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №56 від 10 липня 2015 року 25 сесії 7 скликання «Про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки» та зобов'язано Софіївсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області розглянути на засіданні сесії подані заяви ОСОБА_6 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку та строки, передбачені Земельним кодексом України (т.1, а.с.52-54).

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, постановою Києво-Святошинського районного суду від 01.08.2016 у справі №369/1989/16-а скасовано рішення 25 сесії VII скликання Софіївсько-Борщагівсько сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10.07.2015 №56 «Про відмову гр.ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки», яким позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та надання у власність земельної ділянки з підстав, які є аналогічними з підставами відмови, які наведені у спірному рішенні, тобто, у зв'язку із невідповідністю категорії земельної ділянки генеральному плану села Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, доказів, які б підтверджували правомірність прийняття спірного рішення, не надав.

У зв'язку з цим, суд вважає, що спірне рішення прийнято протиправно та необґрунтовано.

У позовній заяві позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №52 від 07 вересня 2017 року 8 скликання, яким відмовлено гр.ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та наданні у власність зазначеної земельної ділянки у зв'язку з невідповідністю категорії земельної ділянки генеральному плану села Софіївська Борщагівка, яким зазначена земельна ділянка віднесена до земель житлової та громадської забудови.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в силу вимог ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже, враховуючи повноваження суду при ухвалені рішення, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення 15 сесії VIII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07.09.2017 №52 «Про відмову гр.ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки».

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області розглянути на пленарному засіданні сесії подані поштою заяви від 20.12.2012, 20.02.2013, 30.03.2013 ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в строки, порядок та у спосіб, передбачений ст.118 Земельного кодексу України, суд зазначає таке.

Суд наголошує, що ч.9 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч.3 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Враховуючи визнання протиправним та скасування судом рішення 15 сесії VIII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07.09.2017 №52 «Про відмову гр.ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки», суд вважає за необхідне зобов'язати Софіївсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області повторно розглянути на засіданні сесії подані ОСОБА_1 заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2, з урахуванням висновків суду.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача прийняти належне, у відповідності до чинного законодавства України рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2, суд зазначає таке.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов'язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб'єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Суд звертає увагу на те, що рішення суб'єкта владних повноважень про відмову у затвердженні проекту землеустрою має містити вичерпні підстави для такої відмови, з метою гарантування права особи на оскарження такого рішення та запобігання можливим подальшим відмовам у такому затвердженні та неодноразовому зверненню осіб до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що дискреційні функції Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області як суб'єкта владних повноважень стосовно вирішення питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність жорстко обмежені в законодавчому порядку, оскільки відмова у такому затвердженні має відповідати положенням земельного законодавства та може бути оскаржена у судовому порядку.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді був встановлений факт неправомірної відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою та відповідність поданої позивачами на затвердження документації із землеустрою вимогам чинного законодавства, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв'язку з чим повний та ефективний захист порушених права позивачів потребує зобов'язання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області вчинити ті дії, від виконання яких він безпідставно ухилялася, а саме: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

У даному випадку, на переконання суду, саме зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 є ефективним засобом правового захисту та буде свідчити про дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Щодо вимоги позивача про визнання незаконною бездіяльності Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою та щодо недотримання ст.19 Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.186-1 Земельного кодексу України, ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про звернення громадян", ст.79-1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення №56 від 10 липня 2015 року 25 сесії 7 скликання та оскаржуваного рішення №52 від 07 вересня 2017 року 15 сесії 8 скликання, то суд не вбачає підстав для задоволення вказаної позовної вимоги, з огляду на таке.

Бездіяльність - не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб'єкт владних повноважень повинен вчинити. Бездіяльність - це, як правило, пасивна поведінка.

Так, під бездіяльністю органу місцевого самоврядування слід розуміти певну форму поведінки, яка передбачає відсутність вчинення активних дій з боку органу місцевого самоврядування, вчинення яких покладено на нього в силу вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що відповідачем за результатами розгляду поданих позивачем документів було прийнято рішення від 07.09.2017 №52 «Про відмову гр.ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки».

Тобто, відповідачем були вчинені дії, які полягали у прийнятті негативного для позивача рішення, що в свою чергу, не відповідає ознакам бездіяльності.

Отже, суд зазначає про те, що заявлена позивачем у пункті 2 позовної заяви вимога є суперечливою за змістом.

Крім того, суд ставиться критично до посилань позивача у вказаній вимозі на рішення Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10.07.2015 №56, оскільки правомірність прийняття відповідачем вказаного рішення не є предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення вказаної позовної вимоги.

Також у позовній заяві позивач просить суд визнати незаконною бездіяльність сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича щодо недотримання ст.19 Конституції України, ст.186-1 Земельного кодексу України, ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування", Закону України "Про звернення громадян", Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради стосовно додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян, відмови зупинити спірне рішення, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення №56 від 10 липня 2015 року 25 сесії 7 скликання та оскаржуваного рішення №52 від 07 вересня 2017 року 15 сесії 8 скликання, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 1 ст.12 Закону №280/97-ВР визначено, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Згідно з ст.26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, сільська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідні територіальні громади та здійснює від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження органу місцевого самоврядування, передбачені чинним законодавством.

Так, питання, у тому числі, і щодо регулювання земельних відносин вирішуються на пленарних засіданнях сесії сільської ради.

Тобто, сільська рада виступає колегіальним повноважним органом, який приймає відповідні рішення про регулювання земельних відносин, у той час як голова сільської ради є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села.

Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору, по суті, має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то у разі незгоди з рішенням суб'єкта владних повноважень, вимога про визнання протиправними дій відповідача по винесенню такого рішення не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову про оскарження відповідного рішення суб'єкта владних повноважень.

Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту права шляхом оскарження бездіяльності голови сільської ради не відповідає його змісту, з огляду на що у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Окрім того, суд звертає увагу позивача на те, що в даному випадку належним, достатнім та ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є саме визнання протиправним та скасування спірного рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання відповідача повторно розглянути подані позивачем заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 та зобов'язання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачем за заявлені три позовні вимоги немайнового характеру сплачено судовий збір у розмірі 2115,00 грн. згідно квитанції №230 від 22.05.2018, оригінал якої наявний в матеріалах справи (том 1, а.с.217).

Верховний Суд України в постанові від 14.03.2017 (справа №П/800/559/16) зазначив про те, що системний аналіз частини першої статті 6, частини другої статті 162, частини п'ятої статті 171-1 КАС дає підстави для висновку, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дії чи бездіяльності є однією вимогою. Отже, суд зазначає, що в даному випадку вимога про визнання протиправним спірного рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання відповідача повторно розглянути подані позивачем заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є однією позовною вимогою, за звернення до суду із якою підлягало сплаті 704,80 грн. судового збору. Приймаючи до уваги, що правило щодо пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову не поширюється на позовні вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

27.09.2018 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов'язати Софіївсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області, яка є суб'єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб'єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об'єктивних обставин.

Керуючись статтями 243-246, 255, 382 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення 15 сесії VIII скликання Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07.09.2017 року №52 «Про відмову гр.ОСОБА_1 у наданні у власність земельної ділянки».

3. Зобов'язати Софіївсько-Борщагівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області повторно розглянути на засіданні сесії подані ОСОБА_1 заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 від 20.12.2012, 20.02.2013, 30.03.2013 з урахуванням висновків суду та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2.

4. В частині позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою та щодо недотримання ст.19 Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування", ст.186-1 Земельного кодексу України, ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Закону України "Про звернення громадян", ст.79-1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення №56 від 10 липня 2015 року 25 сесії 7 скликання та оскаржуваного рішення №52 від 07 вересня 2017 року 15 сесії 8 скликання, та визнання незаконною бездіяльності сільського голови Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Кудрика Олеся Тимофійовича щодо недотримання ст.19 Конституції України, ст.186-1 Земельного кодексу України, ст.24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування", Закону України "Про звернення громадян", Регламенту Софіївсько-Борщагівської сільської ради стосовно додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян, відмови зупинити спірне рішення, що призвело до прийняття невірного, незаконного рішення №56 від 10 липня 2015 року 25 сесії 7 скликання та оскаржуваного рішення №52 від 07 вересня 2017 року 15 сесії 8 скликання, - у задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (ідентифікаційний код 04362131, місцезнаходження: 08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с.Софіївська Борщагівка, провулок Шкільний, буд.5).

6. Встановити для Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області строк для надання суду звіту про виконання судового рішення - 30 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складання повного тексту рішення 14.12.2018 р.

Суддя Кушнова А.О.