Справа № 743/1738/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/1738/18 Суддя першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Кузьмишиної О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до Громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопада 2018 року позивач - Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі України, в якому просив:

- постановити рішення про затримання громадянина Ірака ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ст.. 289 КАС України.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, провадження у справі закрити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що затримання іноземця в установленому порядку є однією із умов розміщення останнього в пункті тимчасового перебування іноземця, з метою забезпечення примусового видворення, у зв'язку з тим, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22 листопада 2018 року ОСОБА_2 було примусово видворено за межі території України, 30 листопада 2018 року закінчувався строк затримання останнього до вирішення питання про визнання відповідача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні за рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 02.06.2018 року, ОСОБА_2 не має законних підстав для перебування на території України, в установлений строк не виконав рішення про його примусове повернення.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Республіки Ірак, має паспорт Республіки Ірак НОМЕР_1, який чинний з 24.09.2014 року по 22.09.2022 року.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22 листопада 2018 року примусово видворено громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 за межі території України.

Даним судовим рішенням також встановлено, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 потрапив на територію України незаконним шляхом та в подальшому, перебуваючи на території України, 30.05.2018 року о 02 год. 30 хв. намагався незаконно перетнути державний кордон України в Республіку Польща поза пунктом пропуску спільно з п'ятнадцятьма громадянами Іраку та двома громадянами Туреччини на напрямку 414-415 прикордонного знаку, що на території Старосамбірського району Львівської області, однак був затриманий прикордонним нарядом від Відділу прикордонної служби «Смільниця» за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП згідно постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.05.2018 р.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 2 червня 2018 року затримано громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання, а саме з 02.30 год. 30.05.2018 року.

Відповідно до листа ГУ ДМС України у Львівській області заява громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 про визнання його біженцем або особою, котра потребує додаткового захисту в Україні залишена без розгляду.

Повторно відповідач не звертався із заявою про надання йому статусу біженця;

Рішенням начальника відділу по боротьбі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Мостиського прикордонного загону Хом'яком Є.Л. 25.09.2018 року прийнято рішення про примусове повернення за межі України відповідача по справі з зобов'язанням останнього покинути територію України у термін до 30.09.2018 року.

Відповідно до пояснень, наданих відповідачем, під час розгляду справи № 448/1538/18, вищевказане рішення останнім у добровільному порядку не виконано.

З урахуванням викладеного та з метою видворення ОСОБА_2 за межі території України позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини третьої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.20 постанови Пленум Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», іноземець чи особа без громадянства, які з наміром бути визнаними біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, незаконно перетнули державний кордон України, повинні без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, чи посадової особи Державної прикордонної служби України із заявами про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, а також надати посадовим особам Державної прикордонної служби України пояснення про причини незаконного перетинання державного кордону України.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно із ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, в тому числі, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно ч. 2 ст. 289 КАС України заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Виходячи з наведеного, КАС України розмежовує затримання іноземця з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України та затримання іноземця до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, щодо них є два спеціальні Закони України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Так, як зазначалось раніше, рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22 листопада 2018 року примусово видворено громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 за межі території України, а 30 листопада 2018 року закінчується строк затримання останнього до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні за рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 2 червня 2018 року.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що в даному випадку наявні обґрунтовані підстави вважати, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення, оскільки останній не має законних підстав для перебування на території України, в установлений строк не виконав рішення про його примусове повернення без поважних причин, паспортний документ пред'явив тільки під час даного судового засідання та не пред'являв його компетентним органам.

Не бажання відповідача в добровільному порядку виконати рішення про примусове повернення за межі території України підтверджується листом № 455 від 16.11.2018 року Посольства Республіки Ірак, відповідно до змісту якого, наразі ОСОБА_2 не виявив згоди на добровільне повернення до Республіки Ірак.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності застосування судом до громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 заходу, передбаченого ч. 1 ст. 289 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 272, 311, 316, 321, 322 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

О.М.Кузьмишина