Справа № 826/10599/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 грудня 2018 року м. Київ№ 826/10599/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича
треті особи проПублічне акціонерне товариство «Дельта Банк", Публічне акціонерне товариство "Омега Банк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визнання протиправним та скасування запису №7707480 від 29.12.2012р.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича (далі - відповідач), за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк" (далі - третя особа 1), Публічне акціонерне товариство "Омега Банк"(далі - третя особа 2),Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - третя особа 3) про скасування запису №7707480 від 29.12.2012р. в Державному реєстрі Іпотек.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 826/10599/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірний запис вчинено з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), а саме: приватний нотаріус, як державний реєстратор, здійснив реєстрацію зміни іпотекодержателя з ПАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк» поза межами наданих йому законом повноважень. Також при здійсненні реєстраційної дії приватний нотаріус залишив поза увагою обставину недотримання іпотекодержателем вимог ч. 5 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» щодо обов'язку письмового повідомлення боржника про відступлення прав за іпотечним договором і прав вимоги за кредитним договором. Крім того, на думку позивача, документом, що підтверджує перехід речового права на нерухоме майно у спірній ситуації має бути додатковий договір або додаткова угода про внесення змін до договору іпотеки.

Копія ухвали суду від 12.07.2018 року, копія позовної заяви з додатками, надіслана на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича повернута до суду з відміткою пошти «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язку щодо пересилання поштового відправлення».

Представники ПАТ «Дельта Банк" та ПАТ "Омега Банк" письмових пояснень щодо змісту позовних вимог до суду не подали.

09.09.2018 року представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано до суду письмові пояснення, в яких просив суд відмовити з задоволені позовних вимог позивачу повністю.

24.09.2018 року представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано до суду клопотання про закриття провадження у справі.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що спірні правовідносини щодо прийняття рішень про реєстрацію є похідними від договірних /приватних/ відносин і для вирішення питання щодо відповідності чи невідповідності рішень приватного нотаріуса, як державного реєстратора, під час здійснення ним реєстраційних дій - є встановлення у особи права на нерухоме майно, відносно якого і прийняте оскаржуване рішення, а відповідно й внесення запису про обмеження право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Спір у цій справі хоч і стосується рішень суб'єкта владних повноважень, який відповідно до законодавства наділений повноваженнями реєструвати права та їх обтяження на нерухоме майно, проте випливає із правовідносин іпотеки і захисту цивільних прав /прав на нерухоме майно/. Оскаржуваним рішенням фактично вирішено питання щодо предмета іпотеки /квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Правовідносини іпотеки не є правовідносинами, врегульованими адміністративною юрисдикцією, а спір, що виник на підставі них не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

А тому, на думку представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вказаний спір має вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

Розглянувши вказане клопотання, подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд при вирішенні клопотання про закриття провадження у справі виходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 07 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0301/0808/71-156, відповідно до якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 40 000 доларів США на строк до 06 серпня 2033 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати своє зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим Договором.

В якості забезпечення виконання основного зобов'язання у той же день між Банком, як іпотекодержателем, та позичальником, як іпотекодавцем, було укладено іпотечний договір №0301/0808/71-156-Z-1 за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателя нерухоме майно, а саме, квартиру під номером 47 (сорок сім), яка знаходиться у м. Дніпропетровськ, по пр. Кірова, буд. 100а (сто а).

Згідно з Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, 07 серпня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу накладено заборону на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В подальшому між ПАТ «Сведбанк» (який є правонаступником ВАТ «Сведбанк»), як продавцем, та ПАТ «Дельта Банк», як покупцем, 25 травня 2012 року укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г.

29 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем зареєстровано обтяження в Державному реєстрі іпотек, реєстраційний номер обтяження 7707480, згідно якого, іпотекодержателем належного ОСОБА_1 на праві приватної власності нерухомого майна (квартири) зазначено ПАТ «Дельта Банк».

Внесення вказаного запису відповідачем обумовило позивача на звернення до суду.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

При цьому, п. 7 ст. 4 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з рішенням нотаріуса про державну реєстрацію змін умов обтяження нерухомого майна, а саме спірної квартири, яка є предметом іпотечного договору, та, як наслідок, реєстрації третьої особи - ПАТ «Дельта Банк», як іпотекодержателя цього майна.

Проте заявлені в справі вимоги є похідними при вирішенні судом питання щодо виконання умов договору іпотеки та правомірності набуття третьою особою прав іпотекодержателя.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення нотаріуса як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки виконання умов цивільно-правової угоди, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

При цьому, частиною першою статті 19 ЦПК встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 14.11.2018 року справа № 826/7619/16) та ураховуючи суб'єктний склад цієї справи й те, що спірні правовідносини пов'язані з виконанням умов кредитного та іпотечного договорів, а також договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, цей спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин, а тому має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 826/10599/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондратюка Віктора Станіславовича, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про скасування запису №7707480 від 29.12.2012р. в Державному реєстрі Іпотек.

Копії ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати сторонам.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

Роз'яснити учасникам судового розгляду, що цей спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Амельохін