Справа № 266/4316/15-а
Суддя: Курбанова Н. М.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/4316/15-а
Провадженя№ 2-а/266/2/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.11.2018 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі:
головуючого-судді - Курбанової Н.М.,
при секретарі - Макогон С.Б.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,
ОСОБА_4 звернувся з позовом до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30.12.2015 року по справі відкрито провадження, призначено судове засідання.
17.02.2016р. відповідачем до суду надані письмові заперечення, в яких просив позовні вимоги ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову без змін.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.08.2018року провадження у справі поновлено.
Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
06.11.2018р. представником позивача до суду надані письмові додаткові пояснення.
Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі ордеру, у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові, зазначив, що у оскаржуваному протоколі зазначено, про те що ОСОБА_4 заявив відомості стосовно розміру ввізного мита, які стали підставою для зменшення розміру платежів. Однак, ОСОБА_4 одразу після повідомлення співробітником митниці про помилку подав належну декларацію та сплатив мито у повному обсязі. При винесенні постанови були порушення ст. ст. 458, 485 МК України. У постанові не встановлена вина ОСОБА_4, умисна чи з необережності. ОСОБА_4 надав відповідачу всі вірні документи, однак зробив невірний висновок щодо розміру мита, який йому потрібно було сплатити. В подальшому ОСОБА_4 сплатив всі митні збори. Просить визнати противоправною та скасувати постанову Дніпропетровської митниці ДФС Державної Фіскальної служби України від 22.12.2015р.
Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Судом встановлено, що згідно протоколу про порушення митних правил № 0081/110030102/15 від 30 жовтня 2015 року, складеного головним державним інспектором вантажного відділу №2 митного посту «Дніпропетровськ-Аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС ОСОБА_5, дії ОСОБА_4, декларанта ТОВ «ВДТ-АВТОМАТИЗАЦІЯ», стосовно заявлення у митній декларації № 110030102/2015/001577 неправдивих відомостей щодо розміру ввізного мита, які стали підставою для зменшення розміру платежів у сумі 92 674,22 грн., мають ознаки порушення ст. 485 МК України (а.с. 10-12).
Згідно з постановою в справі про порушення митних правил №0081/110030102/15 від 22 грудня 2015 року, винесеною начальником Дніпропетровської митниці ДФС, ОСОБА_4 визнано винним у порушенні ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 278022,66грн.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_4 наданими відповідачу 30.10.2015р., декларування товарів було ним здійснено у відповідності до наказу МФУ № 651 від 30.05.2012 року. В графу 33 він вносив опис товару, що відповідає технічним характеристикам, згідно з інвойсом та технічною документацією доданою у електронному вигляді в графу 44 (а.с. 12).
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 319 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Статтею 485 МК України, передбачено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.
Частинами 4, 5 ст. 266 МК України передбачено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Тобто, в даному випадку ОСОБА_4, який здійснював декларування товару, несе відповідальність за здійснення декларування товару, як декларант.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 69 МК України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Згідно з п. 8 ст. 257 Митного кодексу України митне оформлення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом, вносяться відомості, в тому числі код товару згідно УКТЗЕД та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, ставки митних платежів.
Відповідно до п. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена особа несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у митній декларації.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.
Статтею 289 МК України визначено, що обов'язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.
Статтею 69 МК України визначено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
Відповідно п.3 розділу 1 Порядку №650, класифікація товару це визначення коду товару відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, передбачених Законом України «Про Митний тариф України», з урахуванням пояснень до УКТЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи на виконаннястатті 68 Кодексу, до початку переміщення товару через митний кордон України, під час митного оформлення та після завершення митного оформлення.
Згідно п.1 розділу 3 Порядку №650, декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу.
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 , у графі 33 МД зазначаються найменування та звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар (фізичні характеристики товару в обсязі, достатньому для однозначного віднесення його до коду згідно з УКТЗЕД).
Відповідно до ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.
Відповідно до ч.2 ст. 266 МК України, перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.
На підставі викладеного, суд враховує обставини, встановлені судовим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2016р., пов'язані з перевіркою правильності визначення коду спірного товару.
Таким чином, позивач не використав надане йому ст. 266 МК України право здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби і зразки товарів та заявив у митній декларації неправдиві відомості в описі товару, що підтверджується рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2016р. Доводи позивача про те, що митні платежі після визначення правильного коду митницею були сплачені, не є підставою для задоволення позовних вимог про скасування постанови про порушення митних правил.
Крім того, відповідальність за ст. 485 МК України не передбачає відповідальність саме за умисні чи необережні дії, тому саме факт порушення митних правил і подання митної декларації з невірно заявленим кодом товару з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів, є діями, спрямованими на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також іншими протиправними діями, спрямованими на ухилення від сплати митних платежів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про порушення позивачем митних правил та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ст. 485 Митного кодексу України, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.
Керуючись ст. ст. 8-10, 241-246, 255, 257, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 04.12.2018 року.

Суддя Курбанова Н. М.