Справа № 813/919/13-а
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/878/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року (головуючий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1, м. Львів, повний текст рішення виготовлено та підписано 16 липня 2018 року) у справі №813/919/13-а за адміністративним позовом Комунального підприємства «Червоноградводоканал» Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області до Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2013 року комунальне підприємство «Червоноградводоканал» Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області звернулося до суду з адміністративним позовом до Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області в якому просило визнати відповідача щодо неправомірного нарахування підприємству штрафних санкцій протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2013р. про нарахування штрафних санкцій в сумі 737 629, 50 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 15.01.2013р. про нарахування штрафних санкцій в сумі 18220,90 грн., та зобовязати відповідача змінити програму обліку з податків за якими сплату податків відобразити відповідно до сплачених платежів доручень з відповідним кодом «призначення платежу».

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 року в адміністративній справі №813/919/13-а, позов Комунального підприємства «Червоноградводоканал» було задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії ДПІ у м. Червонограді Львівської області ДПС щодо нарахування Комунальному підприємству «Червоноградводоканал» штрафних (фінансових) санкцій відповідно до податкових повідомлень-рішень №, № від 15.01.2013 року; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, винесені ДПІ у м. Червонограді Львівської області ДПС №, № від 15.01.2013 року; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2013 року було скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 року в адміністративній справі №813/919/13-а і в позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21.03.2018 року було задоволено касаційну скаргу Комунального підприємства «Червоноградводоканал», скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2013 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року позов Комунального підприємства «Червоноградводоканал» Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області до Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень, зобовязання до вчинення дій задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення, винесені Державною податковою інспекцію у м. Червонограді Львівської області ДПС №, № від 15.01.2013 року.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у м. Червонограді Львівської області ДПС щодо неправомірного нарахування штрафних санкцій та зобовязання Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області змінити програму обліку з податків, за якими сплату податків відобразити відповідно до сплачених платіжних доручень з відповідним кодом «призначення платежу» відмовлено.

Присуджено на користь Комунального підприємства «Червоноградводоканал» Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області (80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Л. Українки, 1; ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1 147 (одна тисяча сто сорок сім) грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (80100, Львівська обл., м. Червоноград, пл. Соборна, 3; ).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Червоноградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу передбачено, що платний податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається з при нарахуванні суми грошового зобовязання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобовязання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного контролюючим органом у випадках, не повязаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Апелянт вважає, що при прийнятті рішення по даній справі, необхідно врахувати вимоги пункту 87.9 статті 87 Податкового Кодексу якою передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобовязані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Податковим обов'язком, в силу вимог ст.36 Податкового кодексу України, визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п.п.37.1, 37.2 ст.37 Податкового кодексу України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов'язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов'язує сплату ним податку.

Таким чином, апелянт вважає, що на КП «Червоноградводоканал» Червоноградської міської ради Львівської області покладено обов'язок обчислити, задекларувати та сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені саме Податковим кодексом України. Застосування Законів та інших нормативно правових актів у сфері податкових правовідносин здійснюється лише в тій частині, що не суперечить Податковому кодексу України.

При цьому, зазначає, що Податковим кодексом України не передбачено спеціальної підстави звільнення від сплати штрафних санкції платників податків, які отримують компенсаційні кошти в якості субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 року №517. Водночас вказаною постановою не вносилися будь-які зміни до Податкового кодексу України і вон постановлена не на підставі та не на виконання Податкового кодексу У країн чи законів з питань митної справи, а відповідно до ч.2 ст.97 Бюджетной кодексу України та ст.31 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік».

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу зареєстрований за вх. №К-1410/18 від 12.11.2018 року в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що наведені відповідачем у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що КП «Червоноградводоканал» за період лютий 2011 року - вересень 2012 року подано до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість, а саме:

- податкова декларація за лютий 2011 року від 21.03.2011 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 165277,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжного доручення від 29.03.2011 року №379, із зазначенням у графі «Призначення платежу» за лютий 2011 року;

- податкова декларація за березень 2011 року від 20.04.2011 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 160686,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №404 від 31.03.2011 року в сумі 14000,00 грн.; №405 від 31.03.2011 року в сумі 3000,00 грн.; №483 від 22.04.2011 року в сумі 30000,00 грн.; №492 від 29.04.2011 року в сумі 130686,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за березень 2011 року;

- податкова декларація за квітень 2011 року від 20.05.2011 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 178497,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №611 від 26.05.2011 року в сумі 26802,70 грн.; №623 від 30.05.2011 року в сумі 151694,30 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за квітень 2011 року;

- податкова декларація за травень 2011 року від 17.06.2011 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 177301,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №745 від 17.06.2011 року в сумі 30000,00 грн.; №779 від 24.06.2011 року в сумі 147301,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за травень 2011 року;

- податкова декларація за червень 2011 року від 20.07.2011 року №19408, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 192159,00 грн. Ця сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №831 від 15.07.2011 року в сумі 30000,00 грн., №887 від 26.07.2011 року в сумі 50000,00 грн., №904 від 27.07.2011 року в сумі 112159,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за червень 2011 року;

- податкова декларація за липень 2011 року від 22.08.2011 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 153259,00 грн. Ця сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №912 від 29.07.2011 року на суму 14800,00 грн., №1072 від 26.08.2011 року на суму 54000,00 грн. та №1073 від 29.07.2011 року в сумі 84459,99грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за липень 2011 року;

- податкова декларація за серпень 2011 року від 20.09.2011 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 225250,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №1227 від 28.09.2011 року в сумі 100000,00 грн. та №1231 від 29.09.2011 року в сумі 125250,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за серпень 2011 року;

- податкова декларація за вересень 2011 року від 20.10.2011 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 150275,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №1251 від 30.09.2011 року в сумі 15000,00 грн.; №1348 від 26.10.2011 року в сумі 100000,00 грн. та №1359 від 28.10.2011 року в сумі 35275,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за вересень 2011 року;

- податкова декларація за жовтень 2011 року від 19.11.2011 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 242122,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №1364 від 31.10.2011 року в сумі 15000,00 грн. та №179 від 01.12.2011 року в сумі 227122,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за жовтень 2011 року;

- податкова декларація за листопад 2011 року від 20.12.2011 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 259337,00 грн. Ця сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №284 від 28.12.2011 року в сумі 150000,00 грн.; №302 від 29.12.2011 року в сумі 109337,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за листопад 2011 року;

- податкова декларація за грудень 2011 року від 20.01.2012 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 232374,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання частково сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №22 від 30.01.2012 року в сумі 150000,00 грн.; №23 від 30.01.2012 року в сумі 1000,00 грн., №8 від 30.01.2012 року на суму 47000,00 грн., №41 від 31.01.2012 року в сумі 82000,00грн., №41 від 31.01.2012р. в сумі 82000,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за грудень 2011 року;

- податкова декларація за січень 2012 року від 20.02.2012 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 226041,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжного доручення №167 від 28.02.2012 року в сумі 226041,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за січень 2012 року;

- податкова декларація за лютий 2012 року від 20.03.2012 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 256775,00 грн. Така сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №249 від 15.03.2012 року в сумі 10000,00 грн.; №257 від 16.03.2012 року в сумі 10000,00 грн.; №282 від 23.03.2012 року в сумі 10000,00 грн.; №312 від 29.03.2012 року в сумі 100000,00 грн.; №316 від 30.03.2012 року в сумі 126775,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за лютий 2012 року;

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 20.04.2012 року з виправленням помилок за лютий 2012 року в сумі 1618,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем відповідно платіжного доручення №424 від 27.04.2012 р.;

- податкова декларація за березень 2012 року від 19.04.2012 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 233232,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжного доручення №423 від 27.04.2012 року, із зазначенням у графі «Призначення платежу» за березень 2012 року;

- податкова декларація за квітень 2012 року від 21.05.2012 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 187172,00 грн. Вказана сума позивачем не сплачена.

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 18.06.2012 року №, поданий у червні 2012 року за січень 2012 року в сумі 97975,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем не в термін, відповідно платіжного доручення №43 від 02.07.2012 року;

- уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок від 18.06.2012 року № виправленням помилок за березень 2012 року в сумі 105078,00 грн. Сума, в розмірі 50000,00 грн. позивачем сплачена, відповідно до платіжного доручення №628 від 15.06.2012 року. Сума, в розмірі 47700,00 грн. сплачена позивачем з пропуском строку, згідно платіжних доручень №188 від 20.07.2012 року на суму 5000,00 грн., №186 від 19.07.2012 року на суму 2700,00 грн., №145 від 13.07.2012 року на суму 20000,00 грн., №246 від 13.07.2012 року на суму 10000,00 грн., №115 від 06.07.2012 року на суму 10000,00 грн. Сума податкового зобовязання в розмірі 7378,00 грн. позивачем не сплачена.

- податкова декларація за червень 2012 року від 20.07.2012 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 62730,00 грн. Вказана сума податкового зобовязання сплачена позивачем, відповідно до платіжних доручень №213 від 27.07.2012 року в сумі 10000,00 грн.; №215 від 30.07.2012 року в сумі 52730,00 грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за червень 2012 року;

- податкова декларація за липень 2012 року від 20.08.2012 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 202568,00 грн. Вказана сума позивачем не сплачена.

- податкова декларація за серпень 2012 року від 19.09.2012 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 190078,00 грн. Позивачем частково сплачено податкове зобовязання, а саме - лише на суму 170000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №446 від 26.09.2012 року в сумі 60000,00 грн.; №459 від 28.09.2012 року в сумі 29000,00грн.; №452 від 28.09.2012 року в сумі 30000,00грн.; №128 від 28.09.2012 року в сумі 6000,00 грн.; №127 від 28.09.2012 року в сумі 23000,00 грн.; №101 від 28.12.2012 року в сумі 22000,00грн., із зазначенням у графі «Призначення платежу» за серпень 2012 року. Сума в розмірі 20078,00 грн. позивачем не сплачена.

- податкова декларація за вересень 2012 року від 22.10.2012 року №, в якій позивач самостійно визначив суму податкового зобовязання в розмірі 182129,00 грн. Доказів сплати позивачем не надано.

26.12.2012 року ДПІ у м. Червонограді була проведена камеральна перевірка з питань дотримання КП «Червоноградводоканал» вимог ст.57 ПК України за період з 30.03.2011 року по 01.12.2012 року, за результатами якої, ДПІ у м. Червонограді складено акт перевірки №2019/303/15-016/00185347 від 26.12.2012 року та на підставі зазначеного акта ДПІ у м. Червонограді 15.01.2013 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

-№, відповідно до якого КП «Червоноградводоканал» зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% (737629,50 грн.) за затримку на 604 календарних дні сплату суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 3688147,50 грн.;

-№, відповідно до якого КП «Червоноградводоканал» зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% (18212,90 грн.) за затримку на 24 календарних дні сплату суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 182129,00 грн.

Відповідно до п.6.1 ст.6 Податкового кодексу України, податком є обовязковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обовязку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 36.1-36.5 статті 36 ПК України податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обовязок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обовязок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обовязку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обовязку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п.57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням ст.6, ст.31, ст.36 та п.57.1 ст. 57 ПК України, обовязок та відповідальність за сплату податкових платежів покладено виключно на платника податків.

Відповідно до ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до ст.126 ПК України відповідачем застосовані до позивача штрафні санкції за порушення термінів його сплати.

Податковим органом під час перевірки встановлено, що КП «Червоноградводоканал» в порушення вимог ст.57 ПК України за період з 30.03.2011 року по 01.12.2012 року сплатило суму податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість із затримкою: - до 30 календарних днів в сумі 182129,00 грн.; - більшою 30 календарних днів в сумі 3688147,50 грн.

При цьому, податковим органом складений розрахунок штрафних санкцій:

- декларація № від 21.03.2011 року - 604 днів затримки, сума штрафних санкцій - 10053,10 грн.;

- декларація № від 20.04.2011 року - 573 днів затримки, сума штрафних санкцій - 32137,20 грн.;

- декларація № від 20.05.2011 року - 543 днів затримки, сума штрафних санкцій - 35699,40 грн.;

- декларація № від 17.06.2011 року - 512 днів затримки, сума штрафних санкцій - 35460,20 грн.;

- декларація №19408 від 20.07.2011 року - 482 днів затримки, сума штрафних санкцій - 38431,80 грн.;

- декларація № від 22.08.2011 року - 451днів затримки, сума штрафних санкцій - 30651,80 грн.;

- декларація № від 20.09.2011 року - 420 днів затримки, сума штрафних санкцій - 45050,00 грн.;

- декларація № від 20.10.2011 року - 390 днів затримки, сума штрафних санкцій - 30055,00 грн.;

- декларація № від 19.11.2011 року - 359 днів затримки, сума штрафних санкцій - 48424,40 грн.;

- декларація № від 20.12.2011 року - 329 днів затримки, сума штрафних санкцій - 51867,40 грн.;

- уточнюючий розрахунок №12 від 16.01.2012 року - 312 днів затримки, сума штрафних санкцій - 148,00 грн.;

- декларація № від 20.01.2012 року - 298 днів затримки, сума штрафних санкцій - 46474,80 грн.;

- декларація № від 20.02.2012 року - 267 днів затримки, сума штрафних санкцій - 45208,20 грн.;

- декларація № від 20.03.2012 року - 238 днів затримки, сума штрафних санкцій - 51355,00 грн.;

- уточнюючий розрахунок № від 20.04.2012 року - 217 днів затримки, сума штрафних санкцій - 323,60 грн.;

- декларація № від 19.04.2012 року - 207 днів затримки, сума штрафних санкцій - 46646,40 грн.;

- декларація № НОМЕР_1 від 21.05.2012 року - 177 днів затримки, сума штрафних санкцій - 37434,40 грн.;

- уточнюючий розрахунок № від 18.06.2012 року - 158 днів затримки, сума штрафних санкцій - 19024,20 грн.;

- уточнюючий розрахунок № від 18.06.2012 року - 158 днів затримки, сума штрафних санкцій - 20403,40 грн.;

- уточнюючий розрахунок № від 18.06.2012 року - 158 днів затримки, сума штрафних санкцій - 21686,00 грн.;

- декларація № від 20.07.2012 року - 116 днів затримки, сума штрафних санкцій - 12546,00 грн.;

- декларація № від 20.08.2012 року - 85 днів затримки, сума штрафних санкцій - 40513,00 грн.;

- декларація № від 22.10.2012 року - 24 днів затримки, сума штрафних санкцій - 18212,90 грн.

Згідно з розрахунком штрафних санкцій, за несвоєчасну сплату податкового зобовязання, згідно декларацій № від 21.03.2011 року, № від 20.02.2011 року, № від 20.05.2011 року, № від 17.06.2011 року застосував до позивача штрафні санкції за ставкою 20% в розмірі 113349,90 грн.

З додатку до розрахунку штрафних санкцій видно, що ДПІ у м. Червонограді Львівської області зарахувала кошти, сплачені КП «Червоноградводоканал», згідно декларацій від 21.03.2011 року, 20.02.2011 року, 20.05.2011 року, 17.06.2011 року, 20.07.2011 року на погашення боргу, згідно декларації попередніх періодів (декларації №19930 від 21.09.2009 року, №23662 від 20.10.2009 року, №23632 від 20.11.2009 року, №27450 від 21.12.2009 року, №30829 від 20.01.2010 року, №2218 від 22.02.2010 року).

Порядок погашення заборгованості перед бюджетом для підприємств паливо-енергетичного комплексу, здійснювався з урахуванням норм Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» №2711-IV.

Відповідно до п.1.3, 1.4 ст.1 Закону №2711-IV, учасники розрахунків - підприємства паливно-енергетичного комплексу, субєкти господарської діяльності, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, державні цільові фонди, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного матеріального резерву, правонаступники ліквідованих фондів, що були передбачені законодавством, розпорядник цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в паливно-енергетичному комплексі, які мають дебіторську або кредиторську заборгованість та здійснюють заходи щодо її погашення на умовах, визначених цим Законом.

Заборгованість - підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка: є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованих.

Відповідно до п.п.7.2, 7.4, 7.5, 7.8 ст.7 Закону №2711-IV, проведення взаєморозрахунків здійснюється шляхом послідовного виконання зобовязань учасниками розрахунків на підставі відповідних угод та в разі наявності в межах заборгованості, зафіксованої на розрахункову дату, рівних сум заборгованості, що підтверджені при визначенні таких сум.

Проведення взаєморозрахунків на умовах, визначених цим Законом, за участю бюджетів усіх рівнів дозволяється лише на суму заборгованості, що виникла з причин:

неповного фінансування передбачених державним та/або місцевими бюджетами видатків для розрахунків за енергоносії, спожиті підприємствами, організаціями та установами, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів;

неповної оплати видатків, передбачених бюджетами всіх рівнів на фінансування пільг та субсидій, встановлених законодавством відносно оплати за енергоносії;

невиконання зобовязань з оплати енергоносіїв державними та комунальними підприємствами, у тому числі через невідповідність тарифів на електричну, теплову енергію та газ, що спожиті такими підприємствами, вартості товарів, робіт, послуг, які вони реалізовували, виконували або надавали в межах своєї господарської діяльності, за умов, що величина такої вартості визначалася або встановлювалася органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

Органи державної податкової служби не мають права відмовити за зверненням учасників розрахунків - платників податків в укладенні договору щодо проведення взаєморозрахунків на умовах, визначених цим Законом.

Порядок проведення взаєморозрахунків встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції зазначає, що при застосуванні штрафних санкцій до позивача ДПІ у м. Червонограді не прийняті суттєві обставини погашення податкового зобовязання по податку на додану вартість різницею в тарифах.

У сфері погашення різниці в тарифах законодавством України передбачено особливий підхід та обмеження деяких прав органів ДФС при застосуванні заходів стягнення в порівнянні з іншими категоріями платників.

Джерелами погашення субвенції визначенні надходження, передбачені статтею 4 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року №4282-УІ (із змінами та доповненнями ).

Статтею 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року №4282-VІ (із змінами та доповненнями) передбачено, що перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.4 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року №4282-VІ (із змінами та доповненнями) встановлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2012 рік у частині доходів є:

-надходження від сплати податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), реструктуризованих за договорами податкових зобовязань, які виникли у звязку із застосуванням статті 10 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», підприємств електроенергетичної, вугільної галузей, підприємств, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення із податку на прибуток та нараховані суми податку на прибуток підприємств електроенергетичної галузі, підприємств, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, які виникли після проведення розрахунків, згідно із статтею 23 цього Закону - п.34;

-надходження від сплати податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), реструктуризованих за договорами податкових зобовязань, які виникли у звязку із застосуванням статті 10 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», підприємств електроенергетичної, вугільної галузей, підприємств, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення з податку на додану вартість та нараховані суми податку на додану вартість підприємств електроенергетичної, вугільної галузей, підприємств, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення і Державного агентства резерву України, які виникли після проведення розрахунків, згідно із статтею 23 цього Закону - п.35;

-надходження від сплати податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), підприємств вугільної галузі з плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення - п.36;

-надходження від сплати податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого), підприємств електроенергетичної, вугільної галузей, підприємств, що надають послуги з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення із сплати частини прибутку (доходу) та дивідендів (доходу), нарахованих на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність -п.37.

Пунктом 48 статті 9 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року №4282-VІ (із змінами та доповненнями ) установлено, що у 2012 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України, згідно з відповідними пунктами статей 4, 7 і 8 цього Закону, спрямовуються відповідно на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 34-40 статті 4 та пунктом 12 статті 8 цього Закону).

Згідно п.1 постанови КМ України від 11.06.2012 року №517 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування» ці Порядок та умови визначають механізм перерахування і надання у 2012 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість).

Відповідно до п.2 постанови КМ України від 11.06.2012 року №517 Головним розпорядником субвенції є Мінрегіон. Відповідальними виконавцями відповідної бюджетної програми є Мінрегіон і Казначейство.

Перерахування субвенції здійснюється на суму заборгованості, яка утворилася на 1 грудня 2012 року і не погашена на дату складення довідки про суму заборгованості п.3 постанови КМ України від 11.06.2012 року №517.

Відповідно до п.4 постанови КМ України від 11.06.2012 року №517, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості, у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію, на підставі довідки, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору.

Учасниками розрахунків є територіальні органи Казначейства; Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, обласні, міські у м. Києві та Севастополі фінансові управління, фінансові управління районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій чи структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад; надавачі послуг; Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її філії, дочірні підприємства і компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії; державне підприємство «Енергоринок»; енергогенеруючі компанії та їх кредитори - постачальники вугільної продукції; державне підприємство «Вугілля України»; вугледобувні підприємства; Держрезерв - абзац 2 п.п.4 Постанови КМ України від 11.06.2012 року №517.

Судом першої інстанції зясовано, що позивач є учасником розрахунків, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 23.06.2005 року №2711-IV (із відповідними змінами і доповненнями) та перевірено, що задекларовані платником податків показники та суми, зараховані податковим органом узгоджуються з даними його облікової кратки.

При цьому, погашення заборгованості по податку на додану вартість в сумі 4461987,37 грн. відбулося в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 року №517 на виконання ст.23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік».

На виконання цих вимог ДПІ у м. Червонограді була видана довідка №2 від 18.10.2012 року вих.№10192/10/20-0053 про податкову заборгованість, відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік». Водночас, взаєморозрахунок з державним бюджетом здійснювався на підставі договору про організацію взаєморозрахунків від 19.10.2012 року №13/25 на суму 4461987,37 грн.

Згідно п.2 договору від 19.10.2012 року №13/25, з метою виконання договору сторони зобовязувалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості за договором, яку передбачалося погасити відповідно до ст.23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік».

Судом встановлено, що у виписці Управління Державної казначейської служби України у м. Червонограді Львівської області чітко вказано призначення платежу, а саме: «Погаш заб з різн в тариф на посл з водо пост та водовід відп до ст.23 ЗУ «Про ДБУ на 2012 р», пост КМУ від 11.06.12 №517, дог №13/25 від 19.10.12 р».

Тому, сплата боргу здійснювалась за платіжним дорученням №2 від 07.11.2012 року на суму 4461987,37 грн., в призначенні платежу якого зазначено про сплату податкового боргу з податку на додану вартість згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2012 року №517, статті 23 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» та договору №13/25 від 19 жовтня 2012 року.

За умовами договору від 19.10.2012 року №13/25 сторона остання (КП «Червоноградводоканал») перераховує до спеціального фонду державного бюджету кошти для погашення податкового боргу (з урахуванням штрафних санкцій та пені), в тому числі з довгострокового погашення реструктуризованої або розстроченої (відстроченої) заборгованості з податку на додану вартість в сумі 4461987,37 грн. Документальним підтвердження проведеного позивачем взаєморозрахунку є платіжне доручення від 07.11.2012 року №2.

Судом першої інстанції відзначено, що погашення позивачем податкового зобовязання по ПДВ, здійснювалось не за порядком, визначеним п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України і не самостійно платником податків, а в поряду, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №517, що підтверджується платіжним дорученням від 07.11.2012 року №2 і випискою Управління Державної казначейської служби України у м. Червонограді Львівської області від 28.11.2012 року, яка проведена 23.11.2012 року, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, та вважає, що ці кошти є бюджетними і відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 року №517 та Бюджетного кодексу України й на них не може бути застосовано штрафну санкцію.

Також слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов до вірного переконання щодо відсутності вини позивача в порушенні граничного строку сплати до бюджету суми самостійно визначеного податкового зобовязання з податку на додану вартість; погашення податкового боргу, а тому відсутні підстави для застосування контролюючим органом штрафних санкцій, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій податкового органу щодо неправомірного нарахування штрафних санкцій, визначених оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні такої вимоги, оскільки самі дії (перевірка) по суті є правомірними та реалізовані, шляхом винесення відповідних рішень які є предметом оскарження у даному спорі.

Таким чином належним способом захисту порушених прав позивача є саме скасування податкових повідомлень-рішень, винесених за наслідками проведеної перевірки.

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача змінити програму обліку з податків, за якими сплату податків відобразити відповідно до сплачених платіжних доручень з відповідним кодом «призначення платежу» суд апеляційної інстанції вважає за потрібне зазначити наступне.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 року передбачено обовязок податкового органу у випадку набуття законної сили судовим рішенням про скасування податкових повідомлень-рішень самостійно скасувати запис у картці особового рахунку про суми податкового боргу, визначені на підставі таких рішень.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що на момент розгляду справи у суду відсутні підстави вважати, що податковим органом не буде виконаний вказаний обовязок, а отже суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції, що таку позовну вимогу слід вважати передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Взявши до уваги викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Червоноградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі №813/919/13-а без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст постанови складений 21 грудня 2018 року.