Справа № 826/13759/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 грудня 2018 року № 826/13759/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до треті особи:Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, як законний представник ОСОБА_7, ПАТ «Альфа-Банк»
провизнання протиправними дій, скасування постанови від 07.08.2018 року № 56943128,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27 серпня 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 (далі - Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2, відповідач) про визнання дії відповідача, при відкритті виконавчого провадження протиправними та cкасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 56943128 від 07.08.2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.09.2018 року суддею Амельохіним В.В. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) № 826/13759/18, та надано відповідачу час для надання відзиву протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Також вказаною ухвалою суду до справи було залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 (далі - третя особа 1), ОСОБА_4(далі - третя особа 2), ОСОБА_5 (далі - третя особа 3), ОСОБА_6, як законного представника ОСОБА_7 (далі - третя особа 4), ПАТ «Альфа-Банк» (далі - третя особа 5).

Повістками про виклик від 27.11.2018 року сторін по справі викликано в судове засідання на 06.12.2018 року, втім у зв'язку з не прибуттям всіх учасників справи, відкладено до 20.12.2018 року.

20.12.2018 року, у зв'язку з тим, що у судове засідання позивач, відповідач та треті особи не прибули належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд, відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

ОСОБА_1 вважає, що проживання малолітнього в приміщенні, на яке звернуто стягнення в рахунок погашення боргу є поважною причиною, що перешкоджає реалізації такого майна та примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса, а відтак відкриття виконавчого провадження є протиправним, а оскаржувана постанова має бути скасована.

На думку позивача, стягувач пропустив строк пред'явлення виконавчого документу, оскільки виконавчий напис № 188 був виданий 22.02.2013 року зі строком його пред'явлення протягом року з дати його винесення, отже дії відповідача з винесення вказаної вище постанови є такими, що порушують права та законні інтереси боржника, а тому мають бути визнані протиправними та оскаржувана постанова має бути скасована.

04 жовтня 2018 року Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву.

Відповідач у своєму відзиві наголошує на тому, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 56943128 винесена правомірно та на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Також, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 зазначає, що строк пред'явлення виконавчого напису № 188, після повернення виконавчого документа стягувачу 17.06.2016 року, почав обраховуватись саме з дати його повернення Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

17.12.2018 року позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

19.12.2018 року позивачем та третіми особами 1-4 подано до суду клопотання в яких вони позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Третя особа 4 письмових пояснень щодо змісту позовних вимог до суду не надала.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа -Банк» було укладено Іпотечний договір № 800002947-И, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. по реєстру за № 116 (із змінами та доповненнями), за яким було передано в іпотеку в забезпечення зобов'язань боржника - ОСОБА_1 по Кредитному договору № 800002947 від 15.01.2008 року (із змінами і доповненнями) ЗАТ «АЛЬФА-БАНК» квартиру номер 113 (сто тринадцять) в будинку номер 2 (два) по вулиці Лятошинського Композитора у місті Києві.

22 лютого 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. було вчинено виконавчий напис, за яким запропоновано звернути стягнення на квартиру номер 113 (сто тринадцять) в будинку номер 2 (два) по вулиці Лятошинського Композитора у місті Києві, що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що було передано в іпотеку по вказаному вище Іпотечному договору № 800002947 від 15.01.2008 року в забезпечення зобов'язань боржника - ОСОБА_1, строк платежу за яким настав 18.01.2011 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного вище майна, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «АЛЬФА-БАНК» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником ОСОБА_1 умов Кредитного договору з 18.01.2011 року по 17.01.2013 року у розмірі 909 133, 36 гривень (дев'ятсот дев'ять тисяч сто тридцять три гривні 36 копійок).

Строк пред'явлення виконавчого напису № 188 від 22.02.2013 року складає рік з дня його вчинення.

07 серпня 2018 року за заявою ПАТ «Альфа-Банк» Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 постановою відкрито виконавче провадження № 56943128 про звернення стягнення на квартиру номер 113 (сто тринадцять) в будинку під номером 2 (два) по вулиці Лятошинського Композитора у місті Києві.

Незгода з вказаними вище діями щодо відкриття виконавчого провадження № 56943128 обумовила ОСОБА_1 звернутися до суду з даним адміністративним позовом. Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представників позивача та відповідача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII), Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Закон України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3426-XII (далі - Закон № 3426- XII), Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5) та ін.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону № 1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону № 1403-VIII державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 3 ч. 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі написи нотаріуса.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження № 56943128 відкрито 07.08.2018 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 188, вчиненого 22.02.2013 року.

Згідно статті 89 Закону № 3426- XII у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номер рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню або предмети, які потребують витребування, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем або державного мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання.

Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до статті 91 Закону № 3426- XII виконавчий напис може бути пред'явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення.

Поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За приписами ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

З матеріалів справи вбачається, що заява ПАТ «Альфа-Банк» про примусове виконання виконавчого напису надійшла до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 07.08.2018 року.

В той же день відповідачем було відкрито виконавче провадження № 56943128 щодо звернення стягнення на квартиру номер 113 (сто тринадцять) в будинку під номером 2 (два) по вулиці Лятошинського Композитора у місті Києві.

Також з наданих матеріалів виконавчого провадження вбачається, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження № 56943128 відповідачем 07.08.2018 року була винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на 1/5 квартири номер 113 (сто тринадцять), що знаходиться по вулиці Лятошинського Композитора номер 2 у місті Києві у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 250 611, 77 гривень (двісті п'ятдесят тисяч шістсот одинадцять гривень, 77 копійок).

08 серпня 2018 року відповідачем до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА була направлена вимога приватного виконавця з метою отримання інформації щодо осіб, зареєстрованих чи проживаючих за вказаною вище адресою.

15 серпня 2018 року відповідачем у виконавчому провадженні № 56943128 була винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Даною постановою описано та накладено арешт на 1/5 квартири номер 113 (сто тринадцять) за адресою місто Київ, вулиця Лятошинського Композитора, будинок номер 2 (два).

На виконання постанови Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2 від 27.08.2018 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності 29.08.2018 року ТОВ «Меркурій Партнерс» в особі ОСОБА_10 проведено оцінку майна боржника та надано письмовий висновок, звіт щодо ринкової вартості майна.

29 серпня 2018 року відповідачем до ДП «СЕТАМ» подана заявка на реалізацію арештованого нерухомого майна.

Отже, на підставі вказаного вище виконавчого напису, державним виконавцем відкрито виконавче провадження та вчинено дії щодо звернення стягнення на квартиру номер 113 (сто тринадцять) в будинку номер 2 (два) по вулиці Лятошинського Композитора у місті Києві, що належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що було передано в іпотеку по вказаному вище Іпотечному договору № 800002947 від 15.01.2008 року в забезпечення зобов'язань боржника - ОСОБА_1, строк платежу за яким настав 18.01.2011 року.

Оскільки підставою відкриття виконавчого провадження, дії та постанова відповідача щодо чого оскаржуються позивачем, судом надано оцінку копії виконавчого напису, виданого 22.02.2013 року за № 188, та встановлено, що останній відповідає вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, аналізуючи вказані вище норми та матеріали виконавчого провадження, керуючись приписами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що дії відповідача при винесенні оскаржуваної постанови вчинені Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва ОСОБА_2: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, щодо посилань позивача на пропущення стягувачем строку пред'явлення виконавчого документу до примусового виконання, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 11 Закону № 1404-VIII визначає, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 5 Закону № 1404-VIII при поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією частиною, приватний виконавець зобов'язаний письмово зазначити підстави повернення, право стягувача оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

За приписами ч. 1 та 2 ст. 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно п. 1 ч. 4 Закону № 1404-VIII строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як вбачається з матеріалів справи виконавчий напис № 188 був вчинений 22.02.2013 року. Строк його пред'явлення встановлений в межах року з моменту вчинення.

У той же час, суд звертає увагу, що згідно ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Матеріалами справи, зокрема, з наданого ВП № 37455473, встановлено, що вказаний виконавчий напис пред'являвся стягувачем до виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, втім постановою 17.06.2016 року № 37455473 було повернуто стягувачу.

Отже, враховуючи той факт, що виконавчий напис ПАТ «Альфа -Банк» повторно пред'явлено до виконання 07.08.2018 року, та те, що з 05.10.2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII, строк пред'явлення даного виконавчого документу становить три роки.

А відтак, відповідно до вказаних вище норм, строк пред'явлення виконавчого напису № 188 від 22.02.2013 року обраховується трирічним терміном після повернення виконавчого документа стягувачу, тобто такий строк продовжується до 17.06.2019 року.

Таким чином, посилання позивача на пропущений строк пред'явлення виконавчого документу до примусового виконання не знайшли свого підтвердження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 56943128 від 07.08.2018 року діяв у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача на те, що факт наявності проживання/реєстрації в квартирі, що є предметом іпотеки, малолітньої дитини, в силу ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII не є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

При цьому, суд також звертає увагу, що позивачем, так само як і представниками третіх осіб 1-4 не надано доказів визнання виконавчого напису, на підставі якого відповідачем відкрито виконавче провадження № 37455473 нечинним та таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Відповідач надав підтвердження правомірності прийнятого рішення, а відтак довів правомірність його прийняття і того, що він діяв у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 03191, АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін