Справа № 2140/2011/18
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 2140/2011/18
16 год. 13 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідачів - Яцемирського С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових вимог та рішень про опис майна в податкову заставу,

встановив:

27 вересня 2018 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 ( далі - позивач, ФОП ОСОБА_4.) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ( далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), в якому, з урахуванням заяв від 10.10.2018 р. та від 28.11.2018 р. просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь та Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо: не зарахування суми 3771.72 грн в рахунок погашення грошового зобов'язання згідно акту перевірки № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014р."; протиправними дїї Головного управління ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь та Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо віднесення суми у розмірі 3771,72 грн. до суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість та стягнення зазначеної суми за рахунок сплати податкових зобов'язань по декларації ФОП ОСОБА_4 за червень 2015р на суму 5047 грн., та нарахування недоїмки ( боргу) на суму 3771,72 грн. та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату платежу у розмірі 14 251,98 грн.; протиправними дії Головного управління ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь щодо направлення податкової вимоги від 02.08.2018 року № 71792-17 та від 16.10.2018р. №87772-17 про сплату податкового боргу в розмірі 3871.36 грн. та рішення № 71792-17 та 87772/17 про опис майна в податкову заставу.

- зобов'язати Головне управління ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь та Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області списати суму недоїмки (боргу) у розмірі 3871.36 грн. та штрафну санкцію за несвоєчасну сплату платежу у розмірі 14251,98 грн. протиправно нараховані Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, (ЄДРПОУ НОМЕР_1, ІПП НОМЕР_1, Свідоцтво ПДВ НОМЕР_5);

- визнати протиправними та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь від 02.08.2018 року № 71792-17 та від 16.10.2018р №87772-17 про сплату податкового боргу в розмірі 3871.36 грн. та рішення Головного управління ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь № 71792-17 та №87772-17 про опис майна в податкову заставу.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 14.11.2018 р.

Протокольною ухвалою суду від 14.11.2018 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області (далі - відповідач 2, Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області), оголошено перерву в судовому засіданні до 03.12.2018 р.

Протокольною ухвалою суду від 03.12.2018 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 12.12.2018 р. для надання додаткових доказів у справі.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує обставинами, викладеними у змісті позову, в редакції від 27.09.2018 р., а також в уточнених редакціях позову, доданих до заяв від 10.10.2018 р. та 28.11.2018 р. Зокрема, позивач зазначає, що у грудні 2014 року податковим органом було проведено комплексну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_4, за результатами якої складено акт від 26.12.2014 р. № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 та прийнято податкове повідомлення - рішення № від 16.01.2015 р. про нарахування грошових зобов'язань з ПДВ за основним платежем у сумі 3 017,40 грн., за штрафними санкціями 754,32 грн. При цьому, позивач вказує, що добровільно сплатив нараховані за актом перевірки грошові зобов'язання з ПДВ, перерахувавши до Держбюджету 30.12.2014 р. суму ПДВ 3 017,40 коп. та 20.01.2015 р. суму штрафних санкцій 754,32 грн., що підтверджується платіжними документами. Однак, отримавши у вересні та жовтні 2018 року податкові вимоги на суму податкового боргу у розмірі 3 871,36 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу, позивачем було з'ясовано, що підставою виникнення вказаного боргу є розбіжності між даними податкового обліку ФОП ОСОБА_4 та ГУ ДФС в Херсонській області. Зокрема, позивач вказує, що за даними ІКП на особовому рахунку ФОП ОСОБА_4 станом на 01 липня 2015 р. виникла « переплата » з ПДВ в сумі 4 490,88 грн., яка, на його думку, складається з суми 719,16 грн. ( сальдо на 01.12.2014 р.), а також сплачених позивачем сум ПДВ 3 017,40 грн. та штрафних санкцій 754,32 грн. згідно акту перевірки № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р. При цьому, позивач не погоджується з появою такої суми переплати в ІКП, пов'язуючи її виникнення з несвоєчасним відображення відповідачами в ІКП, а саме, лише 12 серпня 2015 р., нарахованих податковим органом грошових зобов'язань за результатами вказаної перевірки, що спричинило протиправне віднесення сплачених позивачем сум ПДВ 3 771,72 грн. по акту перевірки до суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість згідно п. 34 розділу XX ПКУ у зв'язку з введенням 1 липня 2015 р. електронного адміністрування ПДВ. Крім того, за позицією позивача, в подальшому вказані протиправні дії відповідача стали наслідком протиправних дій по направленню спірної суми переплати 4049,00 грн. в рахунок сплати податкових зобов'язань з ПДВ в сумі 5 047,00 грн. по декларації за червень 2015 р., які також були своєчасно сплачені позивачем, що підтверджується платіжними документами. Отже, позивач вважає, що внаслідок вказаних протиправних дій та протиправної бездіяльності відповідачів на особовому рахунку ФОП ОСОБА_4 безпідставно виникла недоїмка ( борг) в сумі 3 871,36 грн., та штрафні санкції за несвоєчасну сплату платежу у розмірі 14 251,98 грн., які позивач просить списати, як протиправно нараховані.

02.11.2018 р. ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі подано до суду відзив на позовну заяву, яким вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки відповідно до інтегрованої картки платника з ПДВ та податкової звітності з ПДВ станом на 01.07.2015 р. по ФОП ОСОБА_4, сума помилково/надміру сплачених податкових зобов'язань за кодом бюджетної класифікації 14010100 у розмірі 4 490,88 грн. була автоматично списана контролюючим органом з ІКП відповідно до вимог підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого одноразово збільшено реєстраційну суму в системі електронного адміністрування ПДВ. Вказана переплата повинна була відображена в рядку 20.2 декларації з ПДВ та враховуватися виключно у зменшення сум податку до сплати в подальших періодах. Оскільки рядок 20.2 декларації з ПДВ за липень 2015 р. позивачем не задекларовано, відповідно суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань автоматично збільшили суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначену пунктом 200.3 статті 200 Кодексу ( на суму такого збільшення). Щодо вимоги про списання суми штрафних санкцій у розмірі 14 251,98 грн., то будь-яких доказів щодо фактичного нарахування позивачу вказаної суми штрафних санкції до позову не додано, а тому вимога про їх списання є необґрунтованою. Щодо доводу позивача про несвоєчасне відображення податкового повідомлення рішення № від 16.01.2015 р. в ІКП, то відповідач 1 вказує, що обов'язок своєчасного внесення відомостей до ІКПП віднесений до компетенції ДПІ у м. Херсоні. Додатково у письмових поясненнях від 06.12.2018 р., відповідач-1 не погоджується з позицією позивача щодо складових сум переплати з ПДВ у розмірі 4 490,88 грн., оскільки згідно даним ІКП вказана сума переплати складається із залишку суми по платіжному дорученню від 28.05.2015 р. № 1678Е279А2 у сумі 3 477,88 грн. та 1 013,00 грн. по платіжному дорученню від 25.06.2015 р. № 1168837. Щодо доводів позивача про неправомірне віднесення суми у розмірі 3 771,72 грн. до суми переплат, то відповідач-1 звертає увагу, що переплата у вказаній позивачем сумі не вбачається в ІКП. Також, зазначає, що суми сплачені позивачем по ППР від 16.01.2015 № у сумі 3017,40 грн. та 754,32 грн. сплачені ним 26.12.2014 та 20.01.2015 відповідно, в той же час як граничний строк сплати по ППР був 26.01.2015 р., що підтверджує правомірність дій відповідача-1 по віднесенню вищевказаних сум до переплати. Відповідач-1 вказує, що дійсно несвоєчасно опрацював вказане ППР в ІКП, проте, при своєчасній сплаті податкових зобов'язань в повній мірі це не створило б для нього негативних правових наслідків, оскільки в ІКП днем граничної сплати по ППР є дата його опрацювання в ІКП. Таким чином, при наявності переплати у необхідній сумі, погашення сум по ППР відбулося б за рахунок такої переплати без нарахування пені або штрафних санкцій. Відповідач-1 також не погоджується з твердженням позивача про списання відповідачем суми переплати (4490,88 грн.) на рахунок СЕА ПДВ 01.07.2015, оскільки відповідно до ІКП переплата у сумі 4490,88 грн. обліковувалась, як в ІКП на 01.07.2015 так на 28.07.2015. Також відсутній будь-який рух коштів на рахунку СЕА ПДВ 01.07.2015, що підтверджується реєстром транзакцій СЕА ПДВ. При цьому, вказує, що станом на 01.08.2018 за позивачем обліковується податковий борг у сумі 3 871,36 грн., що складається з заборгованості за основним платежем за податковою декларацією з ПДВ від 20.07.2018 № за липень 2018 р.

Відповідач - 2 своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на підставі акту документальної планової виїзної перевірки № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р. Державною податковою інспекцією у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.01.2015 року № про нарахування грошового зобов'язання з ПДВ у загальній сумі 3 771,72 грн., у тому числі 3017,40 грн. за основним платежем та 754,32 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Відповідно до змісту вказаного податкового повідомлення-рішення, сума нарахованого грошового зобов'язання з ПДВ підлягає сплаті протягом 10-ти календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, на бюджетний рахунок одержувача № 0002 УДКУ у м. Херсоні, код 37959779 в установі банку ГУ ДКСУ у Херсонській області, МФО 852010, призначення платежу - «*;131; сплата грошових зобов'язань по акту перевірки від 26.12.2014 року № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 ».

30.12.2014 р. та 20.01.2015 р. на підставі висновків вказаних акту перевірки та податкового повідомлення - рішення, позивачем було добровільно сплачено до Держбюджету, зокрема,

- 3 017,40 грн. згідно платіжного документа № 673 від 30.12.2014 року із призначенням платежу «*;101; ; ПДВ згідно акту № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р.», що підтверджується банківською випискою філії АТ « Укрексімбанк» м. Херсон від 30.12.2014 р.;

- 754,32 грн. згідно платіжного документа № 33 від 20.01.2015 р. із призначенням платежу «*;131; сплата грошових зобов'язань по акту № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р.», що підтверджується банківською випискою ПАТ « БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» від 20.01.2015 р.

02.07.2018 р. позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із листом за № 02.07.18/1 щодо несвоєчасної сплати грошових зобов'язань та нарахування штрафних санкцій.

Листом ДФС України від 03.08.2018 р. № 11479/А/99-99-13-04-02-14 проінформовано ФОП ОСОБА_4, що згідно з інформацією ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за результатами перевірки 16.01.2015 р. було винесено податкове повідомлення-рішення, яке несвоєчасно відображено в інтегрованій платника податків -12.08.2015 р., на виконання вимог пункту 57.3 статті 57 Кодексу контролюючим здійснено зарахування сплати ФОП ОСОБА_4 грошового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки у сумі 754,32 грн. При цьому, вказано, що ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці м. Севастополі вживаються заходи щодо коригування даних інтегрованої картки платника податків з метою приведення їх у відповідність.

02.08.2018 р. ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винесено податкову вимогу № 71792-17, відповідно до якої станом на 01.08.2018 р. сума податкового боргу становить у розмірі 3 871,36 грн., у тому числі основний платіж у розмірі 3 871,36 грн.

02.08.2018 р. заступником начальника ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення № 71792-17 про опис майна у податкову заставу.

16.10.2018 р. ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винесено податкову вимогу № 87772-17, відповідно до якої станом на 15.10.2018 р. сума податкового боргу становить у розмірі 3 871,36 грн., у тому числі основний платіж у розмірі 3 871,36 грн.

16.10.2018 р. заступником начальника ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення № 87772-17 про опис майна у податкову заставу.

Вважаючи податкові вимоги за № 71792-17 від 01.08.2018 р. та № 87772-17 від 16.10.2018 р. про податковий борг з ПДВ у розмірі 3 871,36 грн. та рішення за № 71792-17 від 02.08.2018 р., за № 87772-17 від 16.10.2018 р. про опис майна у податкову заставу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, внаслідок протиправної бездіяльності та протиправних дій відповідачів щодо створення в інтегрованій картці платника недоїмки та штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема :

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; ( пункти 2, 3, 4 ч. 1 цієї статті)

Частиною 3 ст. 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту позову та встановлено судом в ході розгляду справи, спір стосується правомірності дій та бездіяльності податкового органу при здійснені ним обліку нарахованих і сплачених ФОП ОСОБА_4 сум ПДВ та правильності їх відображення в інтегрованій картці платника податків.

Так, доводи позивача по суті зводяться фактично до того, що

- протиправна бездіяльність податкового органу полягає у несвоєчасному відображенні в інтегрованій картці платника ФОП ОСОБА_4 з ПДВ лише 12.08.2015 р., нарахованих грошових зобов'язань з ПДВ в загальній сумі 3 771,72 грн. згідно акту перевірки від 26.12.2014 р. № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 та прийнятого на його підставі податкового повідомлення - рішення № від 16.01.2015 р. При цьому, вказана бездіяльність податкового органу в подальшому послідовно спричинила протиправні їх дії по виникненню в обліку ФОП ОСОБА_4 спірної суми податкового боргу та відповідно прийняття протиправних рішень;

- протиправність дій відповідачів полягають у наступному, по-перше, 1 липня 2015 р. при здійсненні електронного адміністрування ПДВ згідно п. 34 розділу XX ПКУ відповідачами протиправно до суми помилково та/або надміру сплачених сум з ПДВ віднесена сума 3771, 72 грн. ( 3017,40 + 754.32), яка є фактично сплаченою позивачем в погашення нарахованих зобов'язань за актом перевірки та податковим повідомленням-рішення; по-друге, вказана сума ПДВ, як переплата, в подальшому була протиправно зарахована відповідачами в оплату податкових зобов'язань в сумі 5 047,00 грн. згідно декларації з ПДВ за червень 2015 р., а фактично сплачена позивачем сума ПДВ 5 047,00 грн. згідно вказаної декларації відповідачами протиправно, лише частково в сумі 557,00 грн., замість 5047,00 грн., була зарахована в оплату таких зобов'язань.

- в результаті перелічених протиправних дій відповідачів на особовому рахунку ФОП ОСОБА_4 виникла недоїмка ( борг) з ПДВ в сумі 3771,72 грн., що стало підставою для прийняття ГУ ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь оскаржуваних рішень у формі податкових вимог та рішень про опис майна у податкову заставу, а також штрафні санкції у розмірі 14 251,98 грн. за несвоєчасну сплату платежу з ПДВ.

Доводи ж відповідачів по суті зводяться до того, що за даними ІКП позивача не вбачається віднесення суми у розмірі 3 771,72 грн. до суми переплат, а враховуючи, що позивач сплатив по податковому повідомленню рішенню від 16.01.2015 № суми 3017,40 грн. та 754,32 грн. до настання граничного строку сплати за вказаним рішенням, тому є правомірними дії відповідача-1 по віднесенню вищевказаних сум до переплати.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд враховує наступні обставини та норми чинного податкового законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які предметом розгляду у даній справі, врегульовані Податковим Кодексом України від 02.12.2010 р. № 2755-VI ( далі - ПК України), який визначає порядок нарахування та сплати податкових зобов'язань, компетенцію та повноваження контролюючих органів.

Відповідно до п.п. 19-1.1.10. п. 19-1.1. ст.. 19 ПК України контролюючі органи виконують функції, зокрема, по забезпеченню ведення обліку податків, зборів, платежів.

З метою забезпечення ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів наказом Міністерств доходів і зборів України від 05 грудня 2013 року № 765, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 лютого 2014 р. за № 217/24994, затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (далі по тексту - Порядок № 765), який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів № 422 від 07.04.2016 р., проте був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. Даний Порядок встановлює механізм ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів.

Згідно п. 3 Порядку № 765 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи;

Облік податків, зборів та єдиного внеску в об'єднаних державних податкових інспекціях ведеться з обов'язковою ознакою належності платника до відповідних адміністративно-територіальних одиниць. ( п. 6 цього Порядку)

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ цього Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно з пунктами 11-13 Розділу ІІ Порядку № 765 передбачено, що форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки.

Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Усі вартісні операції в інтегрованій картці платника здійснюються у гривнях з двома десятковими знаками.

Занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Розділом ІІІ " Облік нарахованих сум платежів" Порядку № 765 передбачено, що нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають, зокрема, зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником, а також визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства. ( пункт 1 цього Розділу).

При цьому, зобов'язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника. Зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, розраховані територіальним органом Міндоходів, відображаються ним в інтегрованій картці платника за даними електронного реєстру повідомлень-рішень у частині узгоджених сум. Нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів ( пункти 2 -3 цього розділу).

Відповідно до пункту 4 цього розділу нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Суми нарахованих платежів за результатами перевірок, пені та штрафних (фінансових) санкцій обліковуються за тими самими кодами бюджетної класифікації, що й податки, збори, за якими здійснено такі нарахування. ( пункт 5 цього розділу).

Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку дані про надходження податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску відображаються територіальним органом Міндоходів, на який покладено функції з ведення обліку відповідного платежу, в інтегрованій картці платника і в реєстрі надходжень та повернень у день отримання від органів Державної казначейської служби України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Крім того, наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 р. № 422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за № 751/28881, відповідно до вимог Податкового кодексу України, з метою реалізації підпункту 19-1.1.10пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування ( далі - Порядок № 422), який визначає організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Відповідно до статті 2 цього Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

- достовірність показників інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається у інформаційній системі, показникам первинних документів;

- інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

- облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників;

- первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо);

Отже, з наведеного слідує, що відображення податковим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов'язань є правовим наслідком для позивача, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків щодо розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та вірного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Як встановлено судом та підтверджується даними Інтегрованої картки платника податків ( далі - ІКП) ФОП ОСОБА_4 за кодом класифікації доходів бюджету 14010100 « Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів ( робіт. послуг) станом на 01.12.2014 р. обліковувалась переплата в сумі 719,16 грн. При цьому, сальдо на 31.12.2018 р. за графою « переплата» складає 3 736,56 грн., яке відповідно до облікових операцій протягом грудня 2014 р. створилось внаслідок збільшення переплати згідно платіжного доручення № 673 від 30.12.2014 р. на суму 3017,40 грн.

Отже, сплачена позивачем сума грошового зобов'язання у розмірі 3 017,40 грн. із призначенням платежу «*;101; ; ПДВ згідно акту № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р.» була включена в ІКП в рахунок збільшення вказаної суми переплати.

В подальшому, за даними ІКП січня 2015 рік, вбачається, що 20.01.2015 р. обліковано операцію на суму 754,32 грн. з призначенням « сплата грошового зобов'язання за результатами документальної/фактичної перевірки платіжне доручення № 33 від 20.01.2015 р », внаслідок чого збільшено вказану переплати і станом на 20.01.2015 р. переплата склала 4 490,00 грн.

Отже, сплачена позивачем сума грошового зобов'язання у розмірі 754,32 грн. із призначенням платежу «*;131; сплата грошових зобов'язань по акту № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р.» також була включена в ІКП в рахунок збільшення вказаної суми переплати.

При цьому, за даними ІКП, а саме, 01.07.2015 р. облікована операція на суму 4 490,00 грн. з призначенням « сума помилково / надміру сплачених грошових зобов'язань станом на 1 липня 2015 р. на яку платник має право зареєструвати податкові накладні.».

З огляду на викладене, судом встановлено, що перераховані позивачем суми нарахованого грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 3 771,72 грн., із призначенням платежів *;131;*101 сплата грошових зобов'язань за актом перевірки від 09.06.2015 року № 3061/26-58-22-08-18/25158009», податковим органом було віднесено до сум, як помилково / надміру сплачених грошових зобов'язань станом на 1 липня 2015 р. на яку платник має право зареєструвати податкові накладні, оскільки у ФОП ОСОБА_4 по інтегрованій картці платника на вказану дату відсутній податковий борг.

Однак, як зазначалось вище листом ДФС України від 03.08.2018 р. № 11479/А/99-99-13-04-02-14 підтверджено, що за результатами перевірки 16.01.2015 р. було винесено податкове повідомлення-рішення, яке несвоєчасно відображено в інтегрованій платника податків - 12.08.2015 р., а ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці м. Севастополі вживаються заходи щодо коригування даних інтегрованої картки платника податків з метою приведення їх у відповідність.

В судовому засіданні на питання суду чи вчиняло ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці м. Севастополі вказані у листі ДФС України коригування даних інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_4, представник відповідачів відповів, що не учинялись такі коригування.

При цьому, за даними ІКП вбачається, що 12.08.2015 р. облікована операція на суму 3017,40 грн. за змістом « збільшено борг по нарахованому за актом перевірки, податкове повідомлення-рішення від 16.01.2015 р. № », а також облікована операція на суму 754,32 грн. за змістом « збільшено борг по штрафним санкціям нарахованим за актом перевірки, податкове повідомлення-рішення від 16.01.2015 р. № », що свідчить про несвоєчасне відображення в ІКП узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, нарахованих до сплати згідно податкових повідомлень-рішень, оскільки, виходячи з приписів п. 4 р. ІІІ Порядку № 765, чинного на момент виникнення спірного питання, таке відображення в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань, і в даному випадку це повинно було відбутися 26.01.2015 р., що також підтверджено відповідачем-1 у додаткових поясненнях від 06.12.2018 р.

Таким чином, суд вважає, що податковим органом протиправно не було здійснено коригування даних ІКП з метою приведення стану розрахунків позивача ( суми нарахованого та сплаченого платежів) у відповідність з первинним документам, а саме, актом перевірки № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р. та податковим повідомленням-рішенням від 16.01.2015 р. № , внаслідок чого сплачені позивачем суми грошового зобов'язання у розмірі 3 771,72 грн. із призначенням платежу «*;131; 101 сплата грошових зобов'язань по акту № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р.» були неправомірно обліковані у складі суми переплати 4 490,00 грн. станом на 30.01.2015 р., що підтверджується даними ІКП.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов'язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов'язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів утримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Положеннями ст. 36 ПК України передбачено обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи, а відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків.

Поряд з цим, Кодекс не наділяє податкові органи повноваженнями змінювати призначення платежу щодо коштів, сплачених платником податків в оплату податкових зобов'язань.

Із наведеного випливає, що право визначати призначення платежу належить виключно платнику, що дає суду підстави вважати, що самостійне зарахування податковим органом в рахунок переплати сплаченої платником податку відповідної суми у рахунок сплати узгодженого податкового зобов'язання, є неправомірним.

Суд відхиляє доводи відповідача-1 щодо правомірності зарахування суми переплати, яка обліковувалась за даними ІКП станом на 01.07.2015 р., у т.ч. суму ПДВ 3 771,72 грн., на електронний рахунок платника відповідно до положень Закону України від 28.12.2014 №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким підрозділ 2 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI доповнено пунктом 34, згідно якого суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість станом на 1 липня 2015 року автоматично збільшують суму податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначену пунктом 200-1.3 статті 200-1 Кодексу.

З огляду на те, що кошти у розмірі 3 771,72 грн., спрямовані платником на погашення узгодженої суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні від 16.01.2015 р. № , що набуло статусу узгодженого, а не на збільшення переплати по податку на додану вартість, тому, на думку суду переплати з ПДВ у сумі 3 771,72 грн., не могла бути зарахованою на електронний рахунок ПДВ у зв'язку з її фактичною відсутністю у ІКП станом на 1 липня 2015 року.

Таким чином, не надання податковим органом достатніх доказів та не наведено переконливих доводів правомірності спрямування сплачених позивачем грошових коштів у сумі 3 771,72 грн., в рахунок переплати по податку на додану вартість, тому суд вважає, що застосування в даному випадку положень пункту підрозділ 2 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI є безпідставним, а дії відповідачів щодо обліку суми ПДВ 3 771,72 грн., як помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість є протиправними.

Щодо вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідачів по стягненню суми ПДВ 3 771,72 грн. за рахунок сплати ФОП ОСОБА_4 податкових зобов'язань на суму 5 047 грн. згідно декларації з ПДВ за червень 2015 р. та нарахування недоїмки (боргу) на суму 3 771,72 грн., та штрафних санкцій за несвоєчасну сплату платежу у розмірі 14 251,98 грн., то суд вказує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2015 р. позивачем до ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області було подано податкову декларацію з ПДВ за червень 2015 р. № , згідно якої ФОП ОСОБА_4 задекларовано суму податкового зобов'язання з ПДВ у розмірі 5 047,00 грн., яка була сплачена позивачем до Держбюджету із призначенням платежу «*;101; ПДВ за червень 2015 р. ФОП ОСОБА_4, Казначейство України, ( електр. адм. податок)», що підтверджується банківською випискою АБ « Укргазбанк» м. Херсон за 28.07.2015 р.

Проте, згідно даним ІКП за липень 2015 рік, а саме, 28.07.2015 р. обліковано операцію на суму 557,00 грн. за змістом « зараховано надходження до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ згідно платіжного доручення № 1743570 від 28.07.2015 р.»,« збільшено переплату згідно платіжного доручення № 1743570 від 28.07.2015 р.», внаслідок чого станом на 30.07.2015 р. сума переплати склала 5 047,88 грн.

При цьому, з наданого відповідачем-1 витягу з реєстру трансакцій СЕА ПДВ, вбачається, що станом на 28.07.2015 р. зараховано суму 5 047,00 грн., як сплата ПДВ за червень 2015 р. ФОП ОСОБА_4

Отже, перерахована позивачем сума 5 047,00 грн. в рахунок сплати задекларованих податкових зобов'язань з ПДВ за червень 2015 р. з призначенням платежу « ПДВ за червень 2015 р. ФОП ОСОБА_4, Казначейство України, ( електр. адм. податок) була фактично облікована у ІКП частино в сумі 557,00 грн., що свідчить про протиправність дій податкового органу в частині не достовірного та неповного відображення в ІКП стану розрахунків позивача згідно інформації, яка міститься у первинних документах.

При цьому, в ході розгляду справи вказана обставина не була спростована представником відповідачів.

З огляду на викладене, суд вважає, що відображення відповідачами в ІКП облікової операції по надходженню до бюджету частини суми сплаченої позивачем згідно декларації з ПДВ за червень 2015 р., а саме, 557,00 грн., замість 5 047,88 грн., стало підставою неправомірного виникнення в обліку ФОП ОСОБА_4 станом на 30.07.2015 р. недоїмки в сумі 0,88 грн., оскільки при правильному обліку вказаної операції в ІКП фактично збільшується сума переплати на 5 047,00 грн.

Крім того, суд зауважує, що за даними ІКП у серпні 2018 р., було несвоєчасно 12.08.2015 р. обліковано операції на загальну суму 3 771,72 грн., за змістом « збільшено борг відповідно на суму 3016,52 грн. та 754,32 грн. згідно нарахованих грошових зобов'язань за актом перевірки та податковим повідомленням-рішенням від 16.01.2015 р. за № », що також спричинило збільшенню недоїмки з ПДВ та підтверджується даними ІКП позивача.

З огляду на вказане, суд вважає, що вищеперелічені дії відповідачів протиправно створили в обліку ІКП ФОП ОСОБА_4 суму недоїмки ( боргу), яка станом на 30.11.2018 р. обліковується в ІКП.

При цьому, суд не погоджується з доводом позивача щодо наявності в обліку ФОП ОСОБА_4 нарахованих штрафних санкцій за несвоєчасну сплату платежу у сумі 14 251,98 грн., що підтверджується копією довідки по запиту користувача № від 21.09.2018 р., оскільки за даними ІКП 2018 р. не вбачається наявність в обліку нарахованих спірних сум штрафних санкцій, як це стверджує позивач.

З огляду на викладене та враховуючи приписи Порядку № 422, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати протиправними дії відповідачів в частині нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату платежу у розмірі 14 251,98 грн., як такі, що не підтверджені належними доказами, а саме даними ІКП або рішенням податкового органу про нарахування таких штрафних санкцій, що фактично створюють наслідки зміни активу платника податків.

Щодо вимоги позивача зобов'язати відповідачів вчинити дії, а саме списати суму недоїмки (боргу) у розмірі 3 871, 36 грн. та штрафну санкцію за несвоєчасну сплату платежу у розмірі 14251,98 грн., як протиправно нараховані ФОП ОСОБА_4, суд вважає її необґрунтованою з огляду на таке.

Як зазначалось вище, в межах розгляду даної справи судом було визнано протиправними дії відповідачів в частині неправомірного обліку в ІКП позивача спірної суми ПДВ 3 771, 72 грн., а не 3 871,36 грн., яку позивач просить виключити з обліку. При цьому, судом відмовлено у задоволені вимог позивача щодо визнання протиправними дії відповідачів в частині нарахування штрафних санкцій у сумі 14 251,98 грн., а тому у суду відсутні законні підстави відновити порушені права позивача у такий спосіб.

При цьому, суд вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, суд відмічає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, що узгоджується з терміном " ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції.

Як зазначалось вище, судом установлено факт протиправної бездіяльності податкового органу щодо здійснення коригування даних ІКП з метою приведення стану розрахунків позивача ( суми нарахованого та сплаченого платежів) первинним документам, а саме, акту перевірки № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р. та податковому повідомленню-рішенню від 16.01.2015 р. № , а тому вказане зумовлює податковий орган усунути всі негативні юридичні наслідки з відновленням платнику податків його правового становища, внаслідок вчинення такої протиправної бездіяльності та подальшого його відновлення в ІКП, вчинивши дії по коригуванню даних інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_4 за платежем " Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів ( робіт, послуг)" шляхом виключення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 3 771,72 гривень, який виник на підставі податкового повідомлення - рішення ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області № від 16.01.2015 р., прийнятого на підставі акту перевірки № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії ГУ ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь щодо направлення податкових вимог від 02.08.2018 року № 71792-17 та від 16.10.2018р. № 87772-17 про сплату податкового боргу в розмірі 3 871,36 грн. та рішень про опис майна в податкову заставу за № 71792-17 та 87772/17, а також визнання протиправними та скасування податкових вимог ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополь від 02.08.2018 року № 71792-17 та від 16.10.2018 р № 87772-17 про сплату податкового боргу в розмірі 3 871,36 грн. та рішень ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополь про опис майна в податкову заставу № 71792-17 від 02.08.2018 р. та № 87772-17 від 16.10.2018 р., то суд вказує наступне.

Відповідно до статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (підпункт 14.1.153 пункту 14.1);

податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1);

податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1).

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Враховуючи, що в ході розгляду даної справи податковим органом не доведено наявність у позивача узгодженої суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 3 871,36 грн. відповідно у позивача відсутній обов'язок зі сплати суми податкового боргу, що виключає право відповідача -1 надсилати позивачу податкові вимоги та приймати рішення про опис його майна у податкову заставу.

Стосовно інших посилань відзиву/ позову, то суд вважає їх необґрунтованими, враховуючи п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., згідно якому рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів не допущення протиправної бездіяльності.

Водночас, позивач надав достатньо доказів в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в загальній сумі 2 464,80 грн., що підтверджується платіжними документами № 1-891К від 27.09.2018 р., № 35889447 від 10.10.2018 р. та № 67 від 27.11.2018 р.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань частково, в рівних частинах, по 792,90 грн. з кожного.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73026 м. Херсон, вул. Ушакова, буд. 75, ), Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (місце знаходження 73000, м. Херсон, вул. І. Кулика, 143А, ) про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування податкових вимог та рішень про опис майна у податкову заставу - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополь та Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо не зарахування суми 3 771,72 грн. в рахунок погашення грошового зобов'язання згідно акту перевірки № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р.".

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь та Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області щодо віднесення суми у розмірі 3 771,72 грн. до суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість та стягнення зазначеної суми за рахунок сплати податкових зобов'язань по декларації ФОП ОСОБА_4 з ПДВ за червень 2015 р. на суму 5 047 грн., та нарахування недоїмки (боргу) на суму 3 871,36 грн.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Херсонській області Автономної республіці Крим та м. Севастополь щодо направлення податкових вимог від 02.08.2018 року № 71792-17 та від 16.10.2018р. № 87772-17 про сплату податкового боргу в розмірі 3 871,36 грн. та рішень про опис майна в податкову заставу за № 71792-17 та 87772/17.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополь здійснити коригування даних інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_4 за платежем " Податок на додану вартість із вироблених В Україні товарів ( робіт, послуг)" шляхом виключення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 3 771,72 гривень, який виник на підставі податкового повідомлення - рішення ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області № від 16.01.2015 р., прийнятого на підставі акту перевірки № 1224/21-03-17-02/НОМЕР_1 від 26.12.2014 р.

Визнати протиправними та скасувати податкові вимоги Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополь від 02.08.2018 року № 71792-17 та від 16.10.2018 р № 87772-17 про сплату податкового боргу в розмірі 3 871,36 грн.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополь про опис майна в податкову заставу № 71792-17 від 02.08.2018 р. та № 87772-17 від 16.10.2018 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження 73026 м. Херсон, вул. Ушакова, буд. 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий збір в сумі 792,90 грн. (сімсот дев'яносто дві грн. 90 коп.).

Стягнути з Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (місце знаходження 73000, м. Херсон, вул. І. Кулика, 143А, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий збір в сумі 792,90 грн. (сімсот дев'яносто дві грн. 90 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17 грудня 2018 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 8.3.3