Справа № 757/22530/18-а
Суддя: Соколов О. М.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя Соколова О.М.,

при секретарі Сліпець К. Р.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції міста Києва Терновецької Світлани Володимирівни про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції міста Києва Терновецької Світлани Володимирівни, в якому просить скасувати постанову інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції міста Києва Терновецької Світлани Володимирівни, ВР № 135359 від 06 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП. Заява обґрунтована тим, що постановою серії ВР № 135359 від 06 травня 2018 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. Адміністративне стягнення до позивача було застосовано з підстав, що ним порушено п. 1.30 розділу 34 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). На думку позивача відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких грунтується його висновок про скоєння нею адміністративного правопорушення, також позивач зазначає, що відповідач склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення протиправно, оскільки факту правопорушення не було, а тому оскаржувана постанова винесена незаконно та підлягає скасуванню.

Про надходження позовної заяви ОСОБА_1 інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції міста Києва Терновецької Світлани Володимирівни, було повідомлено у відповідності до ст. 268 КАС України.

У судове засідання позивач не з'явився, про розгляд заяви повідомлений належним чином, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд заяви повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Відповідно до ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній даних.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 135359 від 06 травня 2018 року до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1020,00 грн.

Згідно зазначеної постанови 06 травня 2018 о 13 год. 37 хв. позивач керуючи транспортним засобом TOYOTA ARIS, номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по периметру парковки продуктового магазину за адресою: проспект Броварський, 18-Д, у м. Києві здійснив зупинку на місці,яке позначене дорожньою розміткою 1.30, на якому дозволено зупинку на місці лише ТЗ, якими керують водії з інвалідністю, чим порушив п.1.30 розділу 34 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п.5 ст.122 КУпАП, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю /крім випадків вимушеної стоянки/, а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» тягнуть за собою накладення штрафу від шести до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведених фактів вбачається, що наявна відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП в діях ОСОБА_1 оскільки, позивачем не порушено п.1.30 розділу 34 ПДР України, як зазначено у постанові та не надано належних доказів, для підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені ч. ч. 1-3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року номер 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за номером 1408/27853, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП , встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності право: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У відповідності до ст. 245 КУпАП з метою забезпечення реалізації прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності, уповноважений орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний своєчасно, всебічно, повно і об,активно з'ясувати обставини справи, вирішити її у відповідності з законом та з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУПАП орган чи посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується за всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Особа, яка складала постанову не прийняла до уваги пояснення позивача щодо відсутності його вини у вказаному адміністративному правопорушенні, та що вказана зупинка була здійснена на звичайному місці для паркування ТЗ, яке призначено для загального користування.

Відповідно до ст. 9 КУПАП адміністративним правопорушенням є протиправна, вина/умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за які законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України номер 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті із змінами та доповненнями визначено неприпустимість ігнорування прав осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності. Постанова про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУПАП і містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлених останнім доводів. Докази мають бути належними та допустимими.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Незважаючи на ці вимоги у постанові не наведено достатніх належних доказів на підтвердження викладених у постанові обставин та спростування заперечень позивача.

У відповідності до ч.2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б належним чином підтверджували вину позивача ОСОБА_1, чим порушив п.1.30 розділу 34 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано.

Суд вважає, що наявними матеріалами справи не підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 135359 від 06 травня 2018 року, яка на погляд суду складена виключно на припущеннях працівника поліції, не було здійснено жодних дій, направлених на встановлення інших фактичних даних, на основі яких суб'єктом владних повноважень було прийнято рішення про наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, що постанова серії ВР № 135359 від 06 травня 2018 року, не відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення і при її винесенні не було дотримано порядок розгляду та не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції міста Києва Терновецької Світлани Володимирівни про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 283, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції міста Києва Терновецької Світлани Володимирівни про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову серії ВР № 135359 від 06 травня 2018 року про накладення штрафу у розмірі 1020 грн. 00 коп. на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП - скасувати.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту до Шостого апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1,03150, паспорт НОМЕР_2.

Відповідач: інспектор патрульної поліції роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції міста Києва Терновецька Світлана Володимирівна, вул. Народного Ополчення, 9-а, м. Київ, 03680

Дата складання повного тексту постанови 10.12.2018 року

Суддя О.М. Соколов