Справа № 750/11691/18
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Чернігів Справа № 750/11691/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.,

за участі секретаря Демусенко А.С.,

представника відповідача Бобруйко І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (далі - Департамент) звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця від 15.03.2018 ВП№55986906 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця від 07.06.2018 ВП№55986906 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця від 05.10.2018 ВП№55986906 про накладення штрафу на позивача у розмірі 10 200,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця від 05.10.2018 ВП№55986906 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 14 892,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.11.2018 дану справу передано на розгляд Чернігівському окружному адміністративному суду у зв'язку з предметною підсудністю. В подальшому, ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 дана позовна заява залишена без руху. Надано позивачу 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для надання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску в частині оскарження постанов державного виконавця від 15.03.2018 та від 07.06.2018. При цьому, у встановлений судом строк, вказані недоліки позивачем усунуті та ухвалою суду від 10.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані постанови, оскільки рішення суду виконано в повному обсязі до пред'явлення виконавчого документа до виконання, а обґрунтування головного державного виконавця, щодо не виконання рішення суду в повному обсязі є безпідставними.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_2 (стягувач у виконавчому провадженні) просив розгляд справи провести без його участі, надавши відповідні пояснення.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що державний виконавець діяв у повній відповідності із ст.18 та ст.63 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому відзив на позов не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Деснянським районним судом м.Чернігова 05.07.2016 було винесено постанову №750/4057/16-а, якою зобов'язано Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (далі - Департамент) видати ОСОБА_2 довідку про розмір заробітної плати для перерахунку раніше призначеної пенсії відповідно до ст.371 Закону України від 16.12.1993 №3723 "Про державну службу" в редакції, чинній на день її призначення, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (а.с.15-16).

На виконання рішення суду Департаментом виготовлено довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію від 16.09.2016 за №07-22/8876.

При цьому, 29.03.2018 Департаментом отримано постанову державного виконавця, про відкриття виконавчого провадження, ВП №55986906 з примусового виконання вищевказаного рішення суду де в п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №55986906 зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14 892,00 грн.

30.03.2018 Департаментом надіслано Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України лист-повідомлення №02-18/3038 з підтверджуючими та належним чином завіреними документами про те, що постанову суду №750/4057/16-а виконано в повному обсязі до пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В подальшому, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом Іваном Сергійовичем до Департаменту надіслано вимогу від 02.05.2018 №55986906/20.01/10 про негайне виконання виконавчого листа №750/4057/16-а виданого 05.10.2016 на підставі постанови суду.

У своїй вимозі головний державний виконавець зазначає, що відповідно до заяви ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2018 останній зазначив, що в вищевказану довідку видану Департаментом включені не всі складові заробітної плати відображені в додатках 4, 5, 6, а саме не включені в довідку щомісячна премія, премія до державних професійних свят та ювілейних дат (1/12), матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (інші виплати). Крім того, в довідці, у відповідно визначеному її формою місці, не вказана підстава її видачі, не вказано, які документи використані для її складання (особові рахунки, платіжні відомості або інші документи про нараховану та сплачену заробітну плату), та не вказано державний орган до якого прирівняна робота на посаді заступника начальника відділу Чернігівського міського центру зайнятості.

З цього приводу листом від 14.05.2018 №07-22/4723 Департаментом надіслано пояснення в якому вказано, що Довідка видана відповідно до "Порядку видачі довідок для перерахунку пенсій державним службовцям у разі ліквідації органів, з яких особа вийшла на пенсію, а також перейменування (відсутності) посад" (далі - Порядок №319/144), затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Головного управління державної служби України від 03.12.2003 №319/144, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.12.2003 за №1134/8455 (із змінами). Також вказано, що Порядком №319/144 передбачалось включення до довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії премії та інших надбавок до посадового окладу (крім надбавок за ранг, вислугу років, за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплати за науковий ступінь кандидата або доктора наук) у середніх розмірах, визначених законодавством таких виплат у державному органі, який видає довідку про заробітну плату, за відповідними прирівняними посадами. Одночасно вказано, що протягом 2015 року працівники Департаменту премій не отримували, надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплати за науковий ступінь кандидата або доктора наук ураховувались в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, виходячи з посадового окладу, визначеного відповідно до цього Порядку у разі, якщо вони були фактично встановлені особі на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою. Включення до довідки про заробітну плату допомог на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань Порядком №319/144 не передбачалось. Також зазначено, що в формі довідки вказується прирівняна посада, а не державний орган. Підстава видачі довідки також зазначено правильно, бо вона була видана на виконання постанови Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.07.2016 (справа №750/4057/16-а).

У даному листі також зазначалося прохання про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №55986906 відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

При цьому, як вбачається з рішення суду, Деснянським районним судом розглядалися вимоги ОСОБА_2 щодо включення в довідку про заробітну плату посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премії за грудень 2015 року, премії (1/12 від середнього розміру премій за 2015 рік), інші виплати (нагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально - побутових проблем, індексація).

З цього приводу суд зазначив, що не вбачає підстав для зазначення у резолютивній частині рішення складових доходу, що мають бути зазначені у довідці, оскільки відомості, які мають бути вказані у довідці про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, перелічені у Формі довідки, що затверджена постановою Правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1 і додаткового переліку у рішенні суду не потребують.

Попри вказане, 14.06.2018 на адресу Департаменту від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла постанова головного державного виконавця від 07.06.2018 за №55986906 про накладення штрафу у сумі 5 100,00 грн. Підставою накладення штрафу вказано невиконання рішення суду. При цьому, як обгрунтовання невиконання рішення суду боржником зазначено аналогічні, що і у вищевказаній вимозі головного державного виконавця підстави. 16.10.2018 на адресу Департаменту від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано ще одну постанову головного державного виконавця від 05.10.2018 за №55986906 про накладення штрафу у сумі 10 200,00 грн, підставою для накладення якого стало невиконання рішення суду. Обґрунтування невиконання рішення суду аналогічні, повідомлялися і вказувалися вище.

Позивач вважає, що дані постанови винесені в супереч ст. 63, 75, 26 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки рішення суду виконано в повному обсязі до пред'явлення виконавчого документа до виконання, а обґрунтування головного державного виконавця, щодо не виконання рішення суду в повному обсязі є безпідставними.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

В силу прямої дії ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно ст.129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

При цьому, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження". Так згідно ст.1 Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон, в редакції від 07.03.2018), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження").

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.ч.1, 2 ст.18 Закону).

Так, згідно ч.1 ст.26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону).

Поняття виконавчого збору наведено в ст.27 Закону. Так, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.2 та ч.3 ст.27 Закону).

Згідно ст.10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Так, під іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом можуть бути заходи вказані в ст.63-67 Закону. При цьому, суд враховує, що відповідно до обставин справи виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого листа про зобов'язання Департамент видати фізичній особі довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, тобто, при виконанні рішення, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії, що є предметом регулювання ст.63 Закону.

Згідно ст.63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Проте, у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З системного аналізу вказаної статті слідує, що під час виконання рішень немайнового характеру державний виконавець надає боржнику строк на добровільне виконання рішення, а у випадку повторного невиконання боржником рішень протягом наданого строку законодавець диференціює подальші дії державного виконавця залежно від участі боржника в процесі виконання рішення. Так, якщо рішення можливо виконати без участі боржника державний виконавець вживає заходів примусового виконання рішення, а якщо рішення неможливо виконати без участі боржника, державний виконавець після надіслання органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, тобто не вживає жодних заходів примусового виконання рішення.

Проведений системний аналіз статей 10, 27, 63 Закону дає підстави вважати, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Тобто за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Таким чином, положення Закону, що визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, та як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору.

Суд зазначає, що в даному випадку, виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова можливе лише Департаментом, а отже, без його участі виконання вказаного рішення в примусовому порядку не можливе взагалі, що виключає можливість для стягнення судового збору.

При цьому, суд також враховує, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Тобто, виключно у випадках виконання рішення до відкриття виконавчого провадження, боржник звільняється від обов'язку сплачувати виконавчий збір.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону (у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) державним виконавцем виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.39 Закону).

Тобто після отримання підтвердження про виконання рішення суду за яким боржник зобов'язаний вчинити певні дії, або утриматися від їх вчинення державний виконавець на наступний день виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом було встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.07.2016 було зобов'язано Департамент видати ОСОБА_2 довідку про розмір заробітної плати для перерахунку раніше призначеної пенсії відповідно до ст.371 Закону України від 16.12.1993 №3723 "Про державну службу" в редакції, чинній на день її призначення, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

На виконання вказаного рішення суду Департаментом було виготовлено довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію від 16.09.2016 за №07-22/8876, яка також міститься в матеріалах справи та надавалась державному виконавцю після відкриття виконавчого провадження 15.03.2018.

При цьому, державний виконавець при направленні відповідної вимоги Департаменту та застосування заходів примусового виконання, посилаючись на заяву ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 16.02.2018, в якій останній вказав, що в вищевказану довідку видану Департаментом включені не всі складові заробітної плати відображені в додатках 4, 5, 6, а саме не включені в довідку щомісячна премія, премія до державних професійних свят та ювілейних дат (1/12), матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (інші виплати), тощо, не прийняв до уваги ту обставину, що на виконання рішення суду Департаментом вже було виготовлено довідку та не перевірив, чи відповідає зазначена довідка формі довідки, що затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 №15-1, на чому наголошувалось у рішенні суду, яке виконується.

Тобто, незгода стягувача із формою довідки та даними, що вказані в ній, виданою на виконання рішення суду, жодним чином не спростовувала факту виконання Департаментом рішення суду, який зобов'язав видати ОСОБА_2 довідку про розмір заробітної плати для перерахунку раніше призначеної пенсії та не давала підстав державному виконавцю для висновку про не виконання рішення суду, і відповідно звернення його до примусового виконання з подальшим накладенням на Департамент штрафів.

Враховуючи наведене суд вважає, що у випадку незгоди стягувача із наданою на виконання рішення суду довідки, накладення штрафів на Департамент, жодним чином не захищало право особи та належало до дискреційних повноважень суду, яким було прийняте рішення.

Кодексом адміністративного судочинства України передбачена можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. Особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (ч.1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто, вирішення питання невідповідності виданої на виконання рішення суду довідки є дискреційними повноваженнями суду, який прийняв таке рішення та не може вирішуватися державним виконавцем.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведені вище висновки, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, про необхідність скасування оскаржуваних постанов.

Оскільки спір вирішено на користь Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, яке в даних правовідносинах не виступає суб'єктом владних повноважень, враховуючи положення ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачену суму судового збору належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця від 15.03.2018 ВП№55986906 про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця від 07.06.2018 ВП№55986906 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця від 05.10.2018 ВП№55986906 про накладення штрафу на позивача у розмірі 10 200,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця від 05.10.2018 ВП№55986906 про стягнення виконавчого збору з позивача у розмірі 14 892,00 грн.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь на користь Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації сплачену суму судового збору у розмірі 5 286,00 грн (п'яться тисяч двісті вісімдесят шість гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення

Позивач - Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації (проспект Миру, 116а, м.Чернігів, 14028, КОД );

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул.Городецького, 13, м.Київ, 01001, );

Третя особа - ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 14034, код НОМЕР_1)

Повне рішення суду складено 19.12.2018.

Суддя Л.О. Житняк