Справа № 807/1282/17
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 грудня 2018 року м. Ужгород№ 807/1282/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідача - Благи О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 07 грудня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення в повному обсязі складено та підписано 19 грудня 2018 року у зв'язку із перебуванням головуючого судді у відпустці 10 грудня 2018 року та у відрядженні з 11 по 14 грудня 2018 року.

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ ДФС в Закарпатській області), про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 вересня 2017 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1279655,66 грн. - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 96031,26 грн. - військовий збір; 170,00 грн. - штрафна санкція.

Ухвалою судді від 06 жовтня 2017 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судове засідання на 09 липня 20120 жовтня 20178 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року об'єднано в одне провадження адміністративну справу № 807/1282/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 вересня 2017 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1279655,66 грн. - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 96031,26 грн. - військовий збір; 170,00 грн. - штрафна санкція, зі справою № 807/1367/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 вересня 2017 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1279655,66 грн. - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, із присвоєнням їм № 807/1282/17.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року об'єднано в одне провадження адміністративну справу № 807/1282/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 вересня 2017 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1279655,66 грн. - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 96031,26 грн. - військовий збір; 170,00 грн. - штрафна санкція, про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 вересня 2017 року про застосування фінансових санкцій в сумі 1279655,66 грн. - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, зі справою № 807/1366/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 вересня 2017 року про застосування фінансових санкцій в сумі 96031,26 грн. - військовий збір, із присвоєнням їм № 807/1282/17.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення доказів.

22 лютого 2018 року винесена ухвала про зупинення провадження у адміністративній справі.

20 березня 2018 року винесена ухвала про поновлення провадження у адміністративній справі.

Ухвалою від 06 квітня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2018 року ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду - скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

11 вересня 2018 року винесена ухвала про прийняття адміністративної справи до провадження.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 вересня 2017 року ОСОБА_3 отримано податкове повідомлення-рішення № від 25 вересня 2017 року, прийняте відповідачем на підставі акту № 938/07-16-13-11/НОМЕР_3 від 15 вересня 2017 року, відповідно до якого до ОСОБА_3 застосовано фінансові санкції в сумі 1279655,66 грн. - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 170,00 грн. - штрафна санкція; а також податкове повідомлення-рішення № від 25 вересня 2017 року, прийняте відповідачем на підставі акту № 938/07-16-13-11/НОМЕР_3 від 15 вересня 2017 року, відповідно до якого до ОСОБА_3 застосовано фінансові санкції в сумі 96031,26 грн. - військовий збір.

Позивачка вважає, що при проведенні перевірки відповідачем допущено ряд порушень, які мали наслідком прийняття невірних рішень, мотивуючи таке твердження тим, що відповідно до змісту акту перевірки № 938/07-16-13-11/НОМЕР_3 від 15 вересня 2017 року їй було вручено копію наказу про проведення позапланової виїзної перевірки і таку перевірку проведено з її відома. Однак, нею до отримання оскаржуваних рішень не отримувались жодні відомості щодо перевірки і про проведення перевірки їй стало відомо вже за наслідками проведення такої. У зв'язку із вищенаведеним вважає проведення перевірки незаконним, а правові наслідки перевірки - відсутніми.

Рішення про застосування фінансових санкцій прийнято на підставі того, що ОСОБА_3 укладено з ПАТ «ВТБ Банк» кредитний договір № 0712SK від 23 липня 2007 року про надання грошових коштів у розмірі 250000,00 доларів США. Внаслідок відносин у межах даного кредитного договору ПАТ «ВТБ Банк» було анульовано борг на загальну суму 7451081,68 грн. Саме виходячи із зазначеної суми відповідачем було вирішено, що ОСОБА_3 отримано додаткове благо на суму 5121667,65 грн., які підлягали оподаткуванню. У акті перевірки зазначено, що банк повідомив ОСОБА_3 про прощення боргу та щодо наслідків прийняття такого рішення в частині обов'язку сплатити податок. ОСОБА_3, посилаючись на те, що рішення про відсутність боргу було прийнято за наслідком тривалої процедури узгодження порядку погашення кредиту, і в такому повідомленні не йшлося про податкові наслідки відносно неї. Про зазначені наслідки мова йшла у листі № 2108/1700-2 від 04 липня 2017 року про умови та порядок погашення кредиту, а у листі № 562/1720-2 від 29 грудня 2015 року йшлося про відсутність боргу за кредитним договором. ОСОБА_3 вважає, що листи не можна вважати повідомленнями про необхідність дотримання пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Також зазначає, що отримана нею сума кредиту станом на день виникнення зобов'язань складає 2000000,00 грн. і мова йде про обов'язок повернути валюту у гривневому еквіваленті, а тому відсутні підстави застосовувати податкове зобов'язання у гривні, виходячи із прощення валютного зобов'язання станом на час прийняття такого рішення банком, оскільки валютний кредит отримувався у 2007 році за курсом 800,00 грн. за 100,00 доларів США. Також відповідач взяв до уваги окрім суми боргу тіла кредиту та відсотків, - також і суми штрафних санкцій та пені. У той же час пеня та штрафи не являються доходом. На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити.

У запереченнях проти адміністративного позову відповідач позовні вимоги не визнав, проти задоволення таких заперечив, виходячи з наступного. На виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року проведено документальну позапланову перевірку, за результатами якої складено акт № 938/07-16-13-11/НОМЕР_3 від 15 вересня 2017 року, встановлено наступні порушення законодавства. ОСОБА_3 29 грудня 2015 року отримано дохід з податку на доходи фізичних осіб від анулювання (прощення) заборгованості на кредитним договором і зазначене прощення здійснювалось шляхом надання повідомлення про анулювання боргу № 561/1720-2 від 29 грудня 2015 року, отриманого особисто під підпис ОСОБА_3 У вищезазначеному повідомленні ОСОБА_3 також ознайомлено з пп. «д» п. 164.2.17 Податкового кодексу України щодо обов'язку сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу у вигляді суми анульованих боргових зобов'язань та відображення суми отриманого доходу у річній податковій декларації. Дані про отримання ОСОБА_3 доходу були відображені у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про суми виплачених доходів протягом 2015 року у вигляді додаткового блага за ознакою « 126» (списана сума основного боргу у розмірі 5121667,65 грн.).

Також зазначає, що відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом, тобто - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Абзац «д» пп. 164.2.17 п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України не містить застережень про те, які суми можуть входити до суми боргу, - основний борг, нараховані проценти або пеня. Проценти та пеня є складовою заборгованості (боргу), що підлягають сплаті кредиторові внаслідок анулювання кредитором заборгованості. Фактично ОСОБА_3 повинна була сплатити не тільки тіло кредиту, а й пеню за користування ним, однак внаслідок прощення боргу отримала пасивні доходи. Крім того, до контролюючих органів не подано та не внесено до декларації додаткове благо, отримане у четвертому кварталі 2014 року у розмірі 46221,90 грн. Фактично ОСОБА_3 у разі виплати повної суми за кредитним договором повинна була сплатити і пеню за користування кредитом, однак внаслідок прощення боргу отримала пасивний дохід, який є об'єктом оподаткування з податку на доходи фізичних осіб.

Додатково зазначила, що під час допиту ОСОБА_3 встановлено, що на копії повідомлення про анулювання (прощення) боргу № 561/1720-2 від 29 грудня 2015 року, відповідно до якого останню було повідомлено про необхідність задекларувати та сплатити податок з суми анульованої банком заборгованості, - підпис виконано особисто ОСОБА_3 Позивачка повинна була відобразити отриманий у вигляді додаткового блага дохід у річній податковій декларації за 2015 рік. Також звертає увагу, що під час допиту ОСОБА_3 показала, що суми анульованого банком боргу нею задекларовані не були та податком з отриманого доходу у вигляді додаткового блага не сплачений.

На підставі вищенаведеного просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник позивачки надав пояснення, аналогічні тим, що містяться у позовній заяві, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача надав додаткові пояснення, аналогічні тим, що містяться у запереченнях проти позову, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з акту № 938/07-16-13-11/НОМЕР_3 від 15 вересня 2017 року, на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1345 від 14 вересня 2017 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності ОСОБА_3 з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, у тому числі при отриманні доходу у вигляді додаткового блага.

При цьому, копію наказу, а також направлення № 2083/07-16-13-11 від 14 вересня 2017 року ОСОБА_3 вручено 14 вересня 2017 року особисто.

Враховуючи вищенаведене, суд критично ставиться до твердження позивачки про те, що нею до отримання оскаржуваних рішень не отримувались жодні відомості щодо перевірки і про проведення перевірки їй стало відомо вже за наслідками проведення такої.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 укладено з ПАТ «ВТБ Банк» кредитний договір № 0712SK від 23 липня 2007 року про надання грошових коштів у розмірі 250000,00 доларів США.

Внаслідок відносин у межах даного кредитного договору ПАТ «ВТБ Банк» було анульовано борг на загальну суму 7451081,68 грн., про що свідчить повідомлення про анулювання (прощення) боргу № 561/1720-2 від 29 грудня 2015 року. Також у зазначеному повідомленні міститься повідомлення щодо необхідності дотримання ОСОБА_3 вимог п. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України про необхідність декларування та сплати ОСОБА_3 податку на доходи фізичних осіб та військового збору з суми анульованої банком заборгованості за кредитним договором. Зазначене повідомлення отримано ОСОБА_3 особисто, про що свідчить підпис останньої.

Суд не приймає до уваги твердження позивачки про те, що листи не можна вважати повідомленнями про необхідність дотримання пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, з огляду, зокрема, і на ту обставину, що під час допиту ОСОБА_3 встановлено, що на копії повідомлення про анулювання (прощення) боргу № 561/1720-2 від 29 грудня 2015 року, відповідно до якого останню було повідомлено про необхідність задекларувати та сплатити податок з суми анульованої банком заборгованості, - підпис виконано особисто ОСОБА_3 Також під час допиту ОСОБА_3 показала, що суми анульованого банком боргу нею задекларовані не були та податок з отриманого доходу у вигляді додаткового блага не сплачений.

За вищенаведених обставин суд вважає позицію ОСОБА_3 щодо того, що повідомлення про анулювання (прощення) боргу № 561/1720-2 від 29 грудня 2015 року не можна вважати повідомленнями про необхідність дотримання пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України щодо декларування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, - способом уникнення ОСОБА_3 відповідальності.

Згідно акту № 938/07-16-13-11/НОМЕР_3 від 15 вересня 2017 року ОСОБА_3 повинна була відобразити отриманий у вигляді додаткового блага дохід у річній податковій декларації за 2015 рік і сплатити податки з отриманого доходу у вигляді додаткового блага.

Відповідно до абзацу «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов'язання, нарахованої на суму боргу (кредиту та/або відсотків), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов'язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов'язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов'язання.

Згідно п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Суд вважає, що проценти та пеня є складовою заборгованості (боргу), що підлягають сплаті кредиторові внаслідок анулювання кредитором такої заборгованості, платник податків отримав додаткове благо і зобов'язаний подати декларацію та сплатити податки. До складу оподатковуваного доходу включається лише основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором та не може розцінюватися як законодавче уточнення, а є по суті зміною правового регулювання правовідносин. Позивачка фактично повинна була сплатити не тільки тіло кредиту, але й пеню за користування кредитом, однак, внаслідок прощення боргу ОСОБА_3 отримала пасивні доходи.

Згідно пп. 14.1.268 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пасивні доходи - доходи, отримані у вигляді процентів, дивідендів, страхових виплати і відшкодувань, а також роялті.

Обов'язковість повернення позичальником основної суми боргу (наданих банком кредитних коштів) і сплати процентів та пені за кредитним договором обумовлені умовами самого договору, у зв'язку із чим сума прощеного боргу безпосередньої в частині нарахованих процентів за користування кредитом та/або разом з частиною суми основного боргу однаково впливають на майновий стан боржника. Відтак, понесення витрат зазначено самим кредитним договором і стосується цивільно-правових відносин між ОСОБА_3 та ПАТ «ВТБ Банк» та не відноситься до завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) - грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід із джерелом їх походження з України - це будь-який дохід отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземним роботодавцям), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі.

Також суд звертає увагу , що до контролюючих органів не подано та не внесено до декларації за формою 1ДФ про майновий стан та доходи, що порушує пп. 49.18.4 ст. 49 Податкового кодексу України доходів з податку на доходи фізичних осіб за ознакою « 126» додаткове благо отриманих у ІV кварталі 2014 року.

Згідно пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація про майновий стан та доходи, подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Відповідно до п. 179. 1 ст. 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, позивачка фактично у разі виплати повної суми (тіла кредиту та відсотків) за кредитним договором повинен був сплатити і пеню за користування кредитом, однак внаслідок списання кредиторської заборгованості отримав пасивний дохід, який є суб'єктом оподаткування з податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відтак застосування штрафної санкції у сумі 170 грн., суд зазначає, що його винесено у звязку із неподанням позивачки податкової декларації про майно та доходи за 2015 рік.

Щодо збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір, суд повідомляє наступне.

Відповідно до п.п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

З урахуванням наведених норм, а також того, що позивачка є платником податку на доходи фізичних осіб з отриманого блага, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов'язання за платежем військовий збір.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, з урахуванням вищевикладеного у суду відсутні підстави задовольнити позовні вимоги позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Д.В. Іванчулинець