Справа № 805/2030/16-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

21 грудня 2018 року

справа № 805/2030/16-а

адміністративне провадження №К/9901/28918/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року у складі судді Кошкош О.О. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у складі колегії суддів Чебанова О.О., Сіваченка І.В., Шишова О.О. у справі № 805/2030/16-а за позовом Приватного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «Вістек» до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Машинобудівний завод «Вістек» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2016 року № , яким Товариству зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 4 404 513 грн, з мотивів безпідставності його прийняття.

22 серпня 2016 року постановою Донецького окружного адміністративного суду, залишеним без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року, адміністративний позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій висновувалися з протиправності спірного податкового повідомлення рішення внаслідок доведення реальності господарських операцій платника податків з контрагентами - Товариствами з обмеженою відповідальністю «Оріон», «Артмет плюс», «Сучасні технології маркетингу», «Рос РВ», «ТБ Укрсилікат», «ЕТЕК сервіс», «Торговий дім «Схід алекс», «Меркурі Інновейшен», «Престиж-ТК», а відтак правомірного формування позивачем витрат, які враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток.

18 листопада 2016 року податковим органом подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме вимог підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, доводить, що судами не взято до уваги, що сертифікати якості містять недостовірні дані, в наданих товарно-транспортних накладних інформація відображена не у повному обсязі, що ставить під сумнів фактичного перевізника, внаслідок чого зроблено помилкові висновки про відсутність податкового правопорушення Товариства. У зв'язку з наведеним податковий орган просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

22 листопада 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу відповідача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 15 грудня 2016 року (суддя - Борисенко І. В.).

07 грудня 2016 року податковий орган усунув недоліки касаційної скарги.

15 грудня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребувано з Донецького окружного адміністративного суду справу № 805/2030/16-а.

03 січня 2017 року Товариством до Вищого адміністративного суду України подано касаційну скаргу, в якій платник податків спростовує доводи касаційної скарги, просить відмовити у її задоволенні та залишити судові рішення без змін.

05 січня 2017 року справа № 805/2030/16-а надійшла до Вищого адміністративного суду України.

26 лютого 2018 року справу № 805/2030/16-а передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що у травні-червні 2016 року посадовими особами податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання податкового законодавства під час здійснення взаємовідносин з контрагентами у відповідні звітні податкові періоди 2015-2016 років, за результатами якої складено акт від 17 червня 2016 року №92/14/31226457 (далі - акт перевірки).

30 червня 2016 року першим заступником начальника податкового органу на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення вимог підпунктів 14.1.36, 14.1.191 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 4 404 513 грн.

Склад податкового правопорушення доводиться податковим органом висновком про нереальність господарських операцій платника податків з контрагентами внаслідок чого завищено суму собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) в загальному розмірі 4 404 513 грн.

Касаційна скарга податкового органу підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

З 01 січня 2015 року на підставі підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України регламентовано, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділ

За змістом пунктів одинадцятого-дванадцятого Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються, зокрема, прямі матеріальні витрати. До складу прямих матеріальних витрат включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996 (далі - Закон №996).

Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що витрати для цілей формування об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належними і допустимими первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що завищення суми собівартості реалізованої продукції доводиться податковим органом внаслідок безпідставного віднесення до цього показника суми витрат на придбання сировини у контрагентів - Товариствами з обмеженою відповідальністю «Оріон», «Артмет плюс», «Сучасні технології маркетингу», «Рос РВ», «ТБ Укрсилікат», «ЕТЕК сервіс», «Торговий дім «Схід алекс», «Меркурі Інновейшен», «Престиж-ТК».

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між позивачем та вказаними контрагентами укладено договори постачання товару від 27 грудня 2013 року № 75 В/14 (з Товариством з обмеженою відповідальністю «Оріон»), від 12 січня 2015 року № 8 В/15 (з Товариством з обмеженою відповідальністю «Артмет плюс»), від 16 вересня 2013 року № 257 В/ 13 (з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології маркетингу»), від 25 березня 2014 року № 132 В/ 14 (з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ Укрсилікат»), від 04 травня 2015 року № 52 (з Товариством з обмеженою відповідальністю «Етек сервіс»), від 25 грудня 2014 року № 9 В/15 (з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід алекс»), від 02 червня 2015 року № 44 В (з Товариством з обмеженою відповідальністю «Меркурі Інновейшен»), від 07 жовтня 2015 року № 7101 В (з Товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж - ТК»).

За умовами вказаних договорів платник податків придбавав у вказаних постачальників товарно-матеріальні цінності (рутиловий концентрат, слюда, паковка різана, сталь, блок графітовий, силікат, феросплави, тощо), які використовувалися у подальшій господарській діяльності з метою виготовлення готової продукції, що досліджено та підтверджено судами попередніх інстанцій.

Судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано оцінено надані до суду первинні документи податкового та бухгалтерського обліку за вказаними господарськими операціями на відповідність вимогам, передбаченим статтею 9 Закону № 996, пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704.

Зауваження щодо змісту податкових накладних і порядку їх оформлення та реєстрації у відповідача відсутні.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про відсутність укладених трудових договорів між контрагентом та фактичним виконавцем робіт/ послуг, так само як і інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними та допустимими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Верховний Суд зауважує, що припущення податкового органу про неповну або недостовірну інформацію, наведену у сертифікатах якості на товар не є доказом нереальності господарських операцій, оскільки ці документи не є первинними у розумінні вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Крім того, з урахуванням специфіки "товару" встановлені особливі вимоги цілим рядом законодавчих норм, умови виконання яких серед іншого можуть слугувати доказами належного здійснення господарських операцій в межах господарських договорів при реалізації господарської компетенції учасниками договору як суб'єктами господарювання. Посилаючись на загально розповсюджені документи щодо якості товару, податковий орган не вказав підстави виготовлення конкретних документів, їх походження, обов'язковість наявності при здійсненні господарських операцій, а також докази, які ці документи можуть обґрунтувати (довести).

Доводи податкового органу щодо недоліків товарно-транспортних накладних як обставини, що свідчить про нереальність господарських операцій, є безпідставними, оскільки товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції в цілому. В межах спірних відносин витрати по факту придбання послуг перевезення позивачем не формувалися, що обумовлює безпідставність доводів податкового органу в частині вимог до товарно-транспортних накладних взагалі.

Обґрунтування касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою, наданою судами першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановленим обставинам справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі № 805/2030/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер