Справа № 456/959/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2169/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізка І.М.,

з участю секретаря судових засідань Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Стрийської міської ради Львівської області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Стрийської міської ради Львівської області про ненадання інформації,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом у якому просить зобов'язати Стрийську міську раду Львівської області видати йому рішення ради з відповідною документацією, що стосується виділення земельної ділянки власникам будинків АДРЕСА_1 на приватизацію ними присадибної земельної ділянки, що належить до 73/100 частини будинку АДРЕСА_2, які належать до 73/100 частини вказаного будинку позивачу та його сестрі.

Суддя Онишкевич Т.В. заявив самовідвід у розгляді даної справи, покликаючись на те, що входив у склад колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, яка 15 жовтня 2014 року задовольнила частково апеляційну скаргу Стрийської міської ради Львівської області на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 червня 2013 року у справі № 2-а/456/130/2013 за позовом ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Стрийської міської ради Львівської області про вирішення питання щодо закріплення присадибної земельної ділянки площею 2125 м2 за будинковолодінням АДРЕСА_2, яка предметно дотична до цієї справи. Окрім того, до суду апеляційної інстанції надійшла заява позивача ОСОБА_2., у якій той висловлює сумнів щодо неупередженості судді, оскільки вважає ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року про відкриття апеляційного провадження у справі № 456/959/17 незаконною та просить її скасувати.

Відповідно до частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка,пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що самовідвід судді Онишкевича Т.В. слід задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини під терміном «суд, установлений законом» у статті 6 Конвенції мається на увазі, що «судова влада у демократичному суспільстві регулюється законами, джерелом яких є парламент». Зазначений термін охоплює не лише правові підстави існування суду, але і його склад у кожній конкретній справі.

Крім того, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини суд «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, с. 3116, п. 45).

Приписами пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя не може брати участь у розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Враховуючи зазначені правові норми та наведені у заяві про самовідвід обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що з метою усунення будь-яких сумнівів у безсторонності суду заявлений суддею Онишкевичем Т.В. самовідвід слід задовольнити.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 243, 310, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

заяву про самовідвід судді Онишкевича Т.В. задовольнити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко