Справа № 657/1397/18
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 657/1397/18

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Ковальчук О.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Каланчацького районного суд Херсонської області від 22 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії НК №706995 від 16.06.2018 року у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що транспортний засіб позивача перебував за перехрестям від головної вулиці Херсонської в смт. Каланак. Позивач здійснюючи виїзд з перехрестя на головну вулицю Херсонську та відповідно обравши близьку відстань до обочини дороги був зупинений працівниками поліції, які повідомили, що він порушив правила дорожнього руху, а саме здійснив стоянку в зоні дії знаку «Зупинка заборонена». На зауваження позивача працівники поліції не відреагували та винесли відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач зазначає, що зупинку транспортного засобу не здійснював, відповідно й не здійснював стоянку автомобілю. Також позивач вважає, що працівниками поліції було винесено постанову без складення протоколу, що є порушенням діючого законодавства.

Рішенням Каланчацького районного суд Херсонської області від 22.10.2018 року позов задоволено частково. Скасовано спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача в частині призначеного адміністративного стягнення та винесено усне зауваження.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відносно позивача поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Борисполь Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Кобзар А.О. 16.06.2018 року було прийнято спірну постанову серії НК №706995 у справі про адміністративне правопорушення та накладено штраф в розмірі 255,00 грн..

Згідно спірної постанови, 16.06.2018 року о 05 год. 40 хв. водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Ford Transit», н.з. НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1 здійснив стоянку (зупинку) в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «стоянка/зупинка заборонено», чим порушив р.33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 та скоїв адміністративне правопорушення, за яке ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість обмежитись усним попередженням позивача, оскільки фактично в діях позивача і був наявний склад адміністративного правопорушення, однак можливе його звільнення від адміністративної відповідальності за вказаних фактичних обставин.

Колегія суддів не може погодитись з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, враховуючи наведені норми, місцевий загальний суд як адміністративний має право лише змінити захід стягнення в межах санкцій передбачених ч.1 ст.122 КУпАП або взагалі звільнити від відповідальності за відсутністю складу правопорушення, шляхом скасування рішення суб'єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Але, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції застосовує до спірних правовідносин положення ст.22 КУпАП та приходить до висновку про скасування спірної постанови в частині накладення адміністративного стягнення та можливості обмежитись усним попередженням позивача.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи наведені норми та висновки суду першої інстанції, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції не мав права застосовувати до спірних правовідносин положення ст.22 КУпАП, оскільки відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП такі рішення як накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП або звільнення порушника від адміністративної відповідальності за цією статтею і обмеження усним зауваженням можуть приймати лише органи Національної поліції.

За таких підстав колегія суддів робить висновок, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи.

Що стосується правомірності спірної постанови відповідача, та колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.1.10 ПДР, автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, в тому числі з населеному пункті, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, і обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Відповідно до ПДР, а саме дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4, знак 3.35 - з розміткою 1.10, при цьому зона їх дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Відповідно до положень ДСТУ 4100-2002, а саме п.10.5.31 дія знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 поширюється від місця установлення до найближчого перехрестя за знаком, а в населеному пункті у разі відсутності перехресть - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) польових, лісових та інших доріг без покриття, перед якими не встановлені знаки пріоритету.

Відповідачем разом з відзивом на позовну заяву позивача було долучено до матеріалів справи компакт диск на якому міститься відеозапис з нагрудної камери інспектора та фото, з яких вбачається, що транспортний засіб «Ford Transit», н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», позивач залишив відчиненими двері автомобіля та покинув салон свого транспортного засобу.

Отже, на вказаному відеозаписі та фото зафіксовано факт правопорушення позивачем ПДР, а саме здійснено зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та залишено транспортній засіб.

За таких обставин, твердження позивача про те, що він не здійснював зупинку, а повільно рухався від перехрестя та був безпідставно зупинений працівниками поліції, не відповідають обставинам справи.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача щодо порушення інспектором вимог законодавства при винесенні спірної постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідно ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Разом з цим, відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до КУпАП, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція №1395).

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У відповідності до п.1 роз.III Інструкції №1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.2 роз.III Інструкції №1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 21, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Наведене відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Таким чином, під час винесення оскаржуваної постанови інспектор мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, колегія суддів робить висновок, що спірна постанова серії НК №706995 від 16.06.2018 року у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді даної справи судом першої інстанції невірно встановлені обставини справи, порушенні норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Бориспіль Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити.

Рішення Каланчацького районного суд Херсонської області від 22 жовтня 2018 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.