Справа № 520/10219/18
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відкладення підготовчого засідання

19.12.2018р. № 520/10219/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Заічко О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мараєвої О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування припису і повідомлення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: визнати протиправними дії головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо проведення перевірки; визнати протиправним та скасувати припис від 31.10.2018 р. № 640- ДК/0475Пр/03/01-18; визнати протиправним та скасувати повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу від 31.10.2018 р. № 32-20-510-2132/90-18.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки правової позиції.

Також, від військового прокурора Харківського гарнізону надійшла заява за підписом заступника прокурора про вступ у справу.

Суд, на підставі ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Так, згідно положень ст. 179 КАС України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (ч.1 ст. 179 КАС України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 173 КАС України, підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі. Завданням підготовчого провадження є:1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з'ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи;6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Частиною 2 ст. 180 КАС України визначено перелік питань, які з'ясовуються на стадії підготовчого засідання.

Розглядаючи заяву військового прокурора Харківського гарнізону, суд вказує наступне.

Так, спірні правовідносини стосуються оскарження дій контролюючого органу з перевірки та винесених за її наслідками рішень.

Звертаючись з заявою про вступ у справу, прокурор такі обґрунтовував наявністю підстав, унормованих ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" для захисту інтересів держави.

Так, згідно ч.1 вказаної статті представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У свою чергу, ч.3 вказаної статті унормовано, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Звертаючись із заявою до суду, прокурор зазначив, що таке вжиття, як захід прокурорського реагування, обумовлено тим, що у зв'язку з тим, що земельна ділянка, відносно якої проведено відповідачем перевірку, надана позивачу у постійне користування, проте такий не має доступу до цієї території, що також пов'язано з наявністю кримінального провадження № 0000093 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України.

Тобто, зі змісту обґрунтування заяви, така спрямована на захист інтересів позивача.

У свою чергу, прокурор у заяві також вказує, як вже зазначалось вище, про захист інтересів держави, проте не вказує, яка шкода може бути заподіяна саме Державі.

Тобто, в заяві прокурор суперечить сам собі та з детального аналізу вказаної заяви не вбачається, на захист кого вона спрямована.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.

Суд приймає до уваги, що у Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

У пункті 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з'ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у даній справі.

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Як вже зазначалось вище, фактично в заяві викладені аспекти про захист прав позивача, проте, така подана, водночас, на захист інтересів держави. Вказане є взаємовиключаючим.

Водночас, прокурором не доведено неможливість самостійного захисту або його здійснення у неналежний спосіб як позивачем - юридичною особою, так і відповідачем - державним органом.

До того ж , статтею 23 ЗУ "Про прокуратуру" взагалі не передбачено захисту прокурором інтересів юридичних осіб у суді.

За таких обставин, заява прокурора є такою, що не підлягає задоволенню.

Водночас, суд вказує, що відмова у задоволенні заяви жодним чином не є намаганням суду обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав, зокрема, для вступу прокурора у справу.

При вирішенні заяви прокурора, судом враховано правові висновки Верховного Суду в аналогічному питанні, викладені в постанові від 05 грудня 2018 року ( справа № 923/129/17), які, в силу ч.5 ст. 242 КАС України, є обов'язковими.

Згідно ч.1 та п.3 ч.2 ст. 181 КАС України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою. Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: коли питання, визначені частиною другою статті 180 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Враховуючи відсутність наразі можливості розгляду питань, визначених ч.2 ст. 180 КАС України, у зв'язку з клопотанням представника відповідача, суд приходить до висновку про відкладення підготовчого засідання.

Керуючись ст. 173, 180, 181, 205, 248, 256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви військового прокурора Харківського гарнізону за підписом заступника прокурора про вступ у справу - відмовити.

Відкласти підготовче засідання у справі № 520/10219/18 на 15.01.19 о 10:30 год., яке відбудеться в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду за адресою: м. Харків, пл. Свободи, 6.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя Заічко О.В.