Справа № 815/1478/18
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1478/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Сидорівському С.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо видачі будівельного паспорту від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1; скасування будівельного паспорту від 06.10.2016р. реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Одеської області звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області з позовною заявою, у якій просить суд визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради щодо видачі будівельного паспорту від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1; скасувати будівельний паспорт від 06.10.2016р., виданий Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради, реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в процесі опрацювання стану додержання діючого архітектурно-будівельного та містобудівного законодавства України Прокуратурою Одеської області, встановлено, що Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради 06.10.2016р. на замовлення ОСОБА_1 видано будівельний паспорт, реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1. За наслідками опрацювання вказаного документу встановлено протиправність дій Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради щодо видачі вказаного будівельного паспорту, у зв'язку з чим, на думку позивача, спірний будівельний паспорт підлягає скасуванню. Зокрема, позивач наголошує, що відповідно до інформації Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради від 05.03.2018р. №01-15/122, з урахуванням Генерального плану м.Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015р. №6489-VI 1989, на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 заплановано розташування установ стаціонарної рекреації.

Відповідач - Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 21.05.2018р. вхід.№14178/18), наголошуючи, зокрема, що відповідно до Генерального плану м.Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015р. №6489-VІ, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер: НОМЕР_1), знаходиться в ландшафтно-рекреаційній зоні на території установ стаціонарної рекреації. Згідно з пояснювальною запискою до Генерального плану м.Одеси та відповідно до ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова населених пунктів» ландшафтно-рекреаційна зона м.Одеси формується системою: озеленених територій загального користування, водних поверхонь, пляжів та інших елементів природного ландшафту, які входять у систему відкритих просторів, та територіями оздоровчо-рекреаційного призначення (санаторії, пансіонати, дачна забудова, інші об'єкти стаціонарної рекреації). Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що замовником надано повний перелік необхідних документів, та наміри забудови земельної ділянки відповідали вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (тобто Генеральному плану міста), в Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради були відсутні законодавчо передбачені підстави для відмови ОСОБА_1 у наданні будівельного поспорту забудови земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: НОМЕР_1) №01-07/235 від 06.10.2016р.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 з позовними вимогами також не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових поясненнях (від 07.06.2018р. вхід.№16066/18), зазначаючи, що на даний момент на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: НОМЕР_1), житловий будинок вже повністю збудовано, з урахуванням тих дозвільних документів, які діяли весь цей час до моменту подання позову (будівельний паспорт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт). Крім того, на думку третьої особи, скасування будівельного паспорту на даному етапі лише призведе до неможливості (або значно утруднить) введення готового будинку в експлуатацію, що призведе до порушення законних майнових прав замовника будівництва. Також, ОСОБА_1, як замовник будівництва, надав повний перелік документів, котрий передбачено чинним законодавством, та необхідний для забудови земельної ділянки, які відповідали вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (Генеральному плану міста), у зв'язку з чим в Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради були відсутні законодавчо передбачені підстави для відмови ОСОБА_1 у наданні будівельного паспорту для забудови земельної ділянки. Окрім того, відповідно до Генерального плану м.Одеси, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 25.03.2015р., земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, розташована в ландшафтно-рекреаційній зоні на території установ стаціонарної рекреації. Також, на думку третьої особи, виданий ОСОБА_1 будівельний паспорт №01-07/235 для удівництва дачного будинку та навісу на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності не може бути скасований на підставі позову заступника прокурора Одеської області, заявленого зі спливом більше ніж півтора роки, із дати його видачі. Також, не може бути обґрунтованим втручання у мирне володіння ОСОБА_1 своїм майном (земельною ділянкою), як і не може бути обгрунтованою та достатньою підставою для покладення на ОСОБА_1 відповідальності за допущення імовірної помилки зі сторони державних органів або їх службових осіб при видачі будівельного аспорту.

Ухвалою Одеського окружного адміністратвиного суду від 25.04.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі №815/1478/18 за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо видачі будівельного паспорту від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1; скасування будівельного паспорту від 06.10.2016р. реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1

Ухвалою суду від 25.07.2018р. адміністративний позов заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо видачі будівельного паспорту від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1; скасування будівельного паспорту від 06.10.2016р. реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1, залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018р. у справі №815/1478/18 апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задоволено, Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018року, скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01.10.2018р. прийнято до свого провадження справу №815/1478/18 за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо видачі будівельного паспорту від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1; скасування будівельного паспорту від 06.10.2016р. реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1

Ухвалою суду від 13.11.2018р., з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.183 КАС України, закрито підготовче провадження, та призначено справу №815/1478/18 до судового розгляду по суті.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 06.10.2016р. Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради видано Будівельний паспорт №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1

Встановивши, за наслідками опрацювання фахівцями прокуратури Одеської області стану додержання чинного архітекруно-будівельного та містобудівного законодавства України, видачу Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради Будівельного паспорту №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1, з порушенням, на думку позивача, вимог чинного законодавства, Заступник прокурора Одеської області звернувся з даною позовною заявою до суду в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області.

Так, на думку суду, позовні вимоги Заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними дій Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради щодо видачі будівельного паспорту від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1; скасування будівельного паспорта від 06.10.2016р., виданого Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради, реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1, є неправомірними, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, земельна ділянка площею 0,0371га (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової громадської забудови, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1, на праві власності належить ОСОБА_1.

Відповідно до ст.14 Конституції України право власності не землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст.5, 78, 91, 154 Земельного кодексу України земельне законодавство базується на принципах невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення гарантій прав на землю, тощо.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Власники земельних ділянок зобов'язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження.

Згідно з ч.4 ст.373, ч.1 ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Отже, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що обов'язковою умовою користування земельною ділянкою є її використання за цільовим призначенням, а втручання в таке користування, забороняється.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, цільовим призначенням земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, котра належить на праві власності ОСОБА_1, є будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Судом з'ясовано, що Будівельний паспорт від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235, Управлінням містобудування та архітектури Одеської міської ради видано ОСОБА_1 для будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з п.п.1.4, 2.1, 2.3, 2.4 "Порядку видачі будівельних паспортів забудови земельної ділянки", затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011року, розроблення будівельного паспорта здійснюється в межах населених пунктів відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні.

Видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об'єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об'єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з підстав неподання повного пакета документів, або невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Так, судом встановлено, що жодних доказів на підтвердження подання ОСОБА_1 до Управляння архітектури та містобудування Одеської міської ради, з метою отримання будівельного паспорта, документів, з порушенням вимог Порядку видачі будівельних паспортів забудови земельної ділянки", затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05.07.2011року, позивачем суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.16, ч.1 ст.17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до ст.ст.50, 51 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також з урахуванням даних Генерального плану м.Одеси щодо розташування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 в зоні установ стаціонарної рекреації, суд дійшов висновку, що будівництво індивідуального дачного будинку та навісу в даній зоні не суперечить Генеральному плану м.Одеси, тобто, не суперечить вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Між тим, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання позивача на не відповідність намірів забудови вимогам ДБН 360-92**, оскільки нормами Земельного кодексу України передбачено дачне будівництво на землях рекреаційного призначення та за нормами ДБН 360-92** дачне поселення слід розміщувати, як правило, у місцевості, яка має рекреаційні якості, а пункти ДБН, на які посилається позивач стосуються дачних та садових товариств та об'єднань громадян.

Крім того, відповідно до пояснювальної записки до Генерального плану м.Одеси (текстова частина), ландшафтно-рекреаційна зона м.Одеси формується системою озеленених територій загального користування, водних поверхонь, пляжів та інших елементів природного ландшафту, які входять до системи відкритих просторів та територіями оздоровчо-рекреаційного призначення (санаторії, пансіонати, дачна забудова, інші об'єкти стаціонарної рекреації).

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо відсутності невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, тощо, у зв'язку з чим в Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради були відсутні законодавчо передбачені підстави для повернення пакету документів, наданих ОСОБА_1 з метою отримання Будівельного паспорта щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1.

Окрім того, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Зокрема, Європейський Суд наголосив на тому, що особа на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

Рішенням Європейського суду з права людини від 24.06.2003р. №44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства" встановлено, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника, на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування;". Вказаний принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належній і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява №33202/96, п.120, ЕСНR 2000-1, "Онерллдіз проти Туреччини" [ВП], заява №48939/99, п.128, ЕСНR 2004-ХП, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року та "Москаль проти Польщі", заява №10373/05, п.51, від 15 вересня. 2009 року).

Так, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх, дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява №55555/08, п.74, від 20 травня 2010року та "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119) (п. 70).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі", п,73). Будь-яка інша, позиція була б рівнозначною, inter alia, - санкціонування неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", заява №36548/97, п.58, ЕСНR 2002-VIII) (п. 71).

Отже, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що скасування будівельного паспорту більш як через 2 роки з моменту його видачі, враховуючи також те, що він є підставою для здійснення будівництва, яке фактично ОСОБА_1 проведено, суперечить принципу юридичної визначеності, та належного врядування (Рішення Європейського суду з прав людини "Беєлар проти Італії", "Стретч проти Сполученого Королівства", "Лелас проти Харватії", "Москаль проти Польщі"), оскільки особа, на користь якої прийнято певне рішення органом влади має право розумно очікувати на наявність у органу компетенції на його прийняття, так як державні органи повинні діяти вчасно, мінімізувати ризик помилок і сприяти юридичній визначеності.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовної заяви заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо видачі будівельного паспорту від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1; скасування будівельного паспорту від 06.10.2016р. реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві, та додаткових письмових поясненнях до адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області до Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо видачі будівельного паспорту від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1; скасування будівельного паспорту від 06.10.2016р. реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1, не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Відносно заяви ОСОБА_1 (від 10.12.2018р. вхід.№38177/18) щодо стягнення з Прокуратури Одеської області на його користь витрат на правову допомогу по справі №815/1478/18 у загальному розмірі 5000грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відповідно до статті 1 якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття «витрати на правову допомогу» у даному контексті - це витрати, пов'язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов'язані з розглядом справи в суді.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що компенсація судових витрат здійснюється саме за участю особи, яка надавала правову допомогу, та є фахівцем у галузі права, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, поза судовим засіданням, та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

У свою чергу, документами, які підтверджують витрати, можуть бути: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов'язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати. Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Довіреність (ордер). Документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, відповідно до Свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2, від 23.03.2018р. НОМЕР_3, мають право на заняття адвокатською діяльністю.

Так, судом з»ясовано, що 16.04.2018р. між ОСОБА_2, ОСОБА_3 (Адвокати) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги №16-18/01, за умовами якого Адвокат зобов'язується надавати Клієнту правовому допомогу в справах щодо юридичного захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з усіх питань, що виникають у Клієнта в будь-який час, в тому числі в будь-яких цивільних, адміністративних, господарських спорах, справах про адміністративні правопорушення, де Клієнт є учасником, а Клієнт зобов'язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором. Правова допомога полягає в: зборі та правовому аналізі інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи; наданні усних та письмових консультацій та роз'яснень щодо правових питань, що стосуються справи; складанні необхідних для справи процесуальних документів, скарг, претензій та позовних заяв, тощо; виконанні окремих доручень Клієнта, що стосується справи; представництві Клієнта в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питань, що стосуються справи.

За надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 1000грн. на місяць.

Відповідно до наявної у матеріалах справи Додаткової угоди №1 від 15.05.2018р. до Договору про надання правової допомоги №16-18/01 від 16.04.2018р. за надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) у розмірі 5000грн. за участь та вчинення процесуальних дій (підготовки відзиву, пояснень, апеляційних та касаційних скарг, та ін.) по кожній справі, яка слухається в Одеському окружному адміністративному суді за позовними заявами заступника прокурора Одеської області щодо об'єктів будівництва за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання умов Договору про надання правової допомоги №16-18/01 від 16.04.2018р., та Додаткової угоди №1 від 15.05.2018р., між ОСОБА_3 (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт) підписано Акт прийому-передачі робіт (наданих послуг) ОСОБА_1 щодо представництва його інтересів по адміністративній справі №815/1478/18 за позовом заступника Прокурора Одеської області щодо об'єкту будівництва по АДРЕСА_1, згідно якого Адвокатом передано, а Клієнтом прийнято наступні послуги: ввідна консультація по справі 1год. - 300грн., ксерокопіювання документів 1год. - 200грн., правовий аналіз позовної заяви заступника прокурора Одеської області та всіх документів, які додані до неї 5год. - 1000грн., підготовка пояснень до позовної заяви заступника прокурора Одеської області 4год. - 1000грн., підготовка клопотання про залишення позовної заяви без розгляду 4год. - 1000грн., відзив на апеляційну скаргу 2год. - 500грн., участь у судових засіданнях в суді першої інстанції 4год. - 1000грн.

Водночас, судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження сплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми грошових коштів у розмірі 5000грн., визначеної в Акті прийому-передачі робіт (наданих послуг) ОСОБА_1 щодо представництва його інтересів по адміністративній справі №815/1478/18 за позовом заступника Прокурора Одеської області щодо об'єкту будівництва по АДРЕСА_1.

Окрім того, суд вважає за доцільне наголосити, що наразі відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу у відповідність до вимог діючого КАС України та доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи підтверджується шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої Наказом Міндоходів від 16 вересня 2013року №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013року за №1686/24218.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі належними та допустимими доказами не підтверджено, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для компенсації витрат позивача на правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 31 жовтня 2018року у справі №636/2485/16-а.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Така угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), № 31107/96).

Відтак, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 (від 10.12.2018р. вхід.№38177/18) щодо стягнення з Прокуратури Одеської області на його користь витрат на правову допомогу у загальному розмірі 5000грн.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Заступника прокурора Одеської області (65026, м.Одеса, вул.Пушкінська,3) в інтересах держави в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (65107, м.Одеса, вул.Канатна,83) до Управління містобудування та архітектури Одеської міської ради (65082, м.Одеса, вул.Гоголя,10), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) про визнання протиправними дій щодо видачі будівельного паспорту від 06.10.2016р., реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1; скасування будівельного паспорту від 06.10.2016р. реєстраційний №01-07/235 щодо будівництва індивідуального дачного будинку та навісу на земельній ділянці площею 0,0371га. (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1, замовник - ОСОБА_1, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.