Справа № 120/4299/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 грудня 2018 р. Справа № 120/4299/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика В.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

26.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - Бершадське ОУПФ, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" він є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 08.02.2017 року №. З моменту вимушеного переселення місцем проживання позивача є Вінницька область, м. Ладижин, вул. Піонерська, б. 20.

17.04.2018 року, позивач звернувся до Бершадського ОУПФ та надав документи для призначення пенсії за віком, як учасник бойових дій (посвідчення серія АА № НОМЕР_2 від 23.12.1999 року), відповідно до вимог п. 1.1 та п. 1.6 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 1058-ІV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції від 03.06.2017 року.

02.05.2018 року до Бершадського ОУПФ надійшов витяг з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 8 від 03.05.2018 року, згідно з яким комісія вирішила призначити позивачу пенсію за віком з 22.04.2018 року.

У вересні 2018 року, позивач звернувся до Бершадського ОУПФ для з'ясування підстав не здійснення пенсійним фондом жодної пенсійної виплати на його користь станом на 27.09.2018 року. На що отримав лист-відповідь №14-к від 28.09.2018 року, з якого дізнався, що за період з 22.01.2018 року по 30.09.2018 року позивачу нарахована, проте, не виплачена пенсія у розмірі 40764,36 грн., з яких за квітень 2018 року нарахована сума 2266,84 грн., за травень 2018 року - 7556,12 грн., за червень 2018 року - 7556,12 грн., за липень 2018 року - 7556,12 грн., за серпень 2018 року - 7556,12 грн., за вересень 2018 року - 8273,04 грн.

У вказаній відповіді відповідач зазначав, що позивачу як внутрішньо переміщеній особі, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та можуть бути виплачені на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №365», який (Порядок) до цього часу не визначений. Аналогічна відповідь надійшла від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, де вказано що кошти за період з 22.04.2018 року по 30.09.2018 року будуть виплачені позивачу після прийняття відповідного Порядку Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з викладеним, позивач вважає, що вищевказані дії Бершадського ОПФУ щодо невиплати йому пенсії за віком за період з 22.04.2018 року по 30.09.2018 року є протиправними і такими, що порушують його право на соціальний захист, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати йому, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком за період з 22 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року;

- зобов'язати відповідача здійснити виплату пенсії позивачу за період з 22 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року, у розмірі 40764,36 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Ухвалою суду від 30.11.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

18.12.2018 року до суду, у встановлений судом строк, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 заперечували. Зазначали, що позивач дійсно перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду з 22.04.2018 року. З 22.04.2018 року по 30.09.2018 року позивачу нараховано пенсію в сумі 40764,36 грн., виплата якої буде проведена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року" від 25 квітня 2018 року, на умовах окремого Порядку визначеного Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що Кабінетом Міністрів України вищевказаного порядку не визначено, підстави для виплати пенсії позивачу за минулий період відсутні. З урахуванням наведеного, відповідач вважає свої дії правомірними.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Бершадському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області з 22.04.2018 року.

08.02.2017 року ОСОБА_1 видано довідку за № про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу.

17.04.2018 року позивач звернувся до управління та надав документи для призначення пенсії по віку відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року, в редакції від 11.10.2017 року, ( далі - Закон).

Згідно рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Ладижинської міської ради № 8 від 03.05.2018 року позивач отримує пенсію по віку, призначену відповідно до абзацу 6 пункту 3 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року, в редакції від 11.10.2017 року.

Станом на 22.04.2018 року загальний трудовий стаж для обчислення пенсії позивача врахований по 31.03.2018 року та становить 36 років 11 місяців 24 дня, відповідно коефіцієнт стажу дорівнював 0,36917 (36 років* 12 місяців +11 місяців /1200 (розраховано згідно п. 1 статті 25 Закону)).

Розмір пенсії позивача з 22.04.2018 року становив 7556,12 грн., де :

- 7138,60 грн. - основний розмір пенсії (розрахований із заробітної плати та наявного стажу - 19336,88 грн. середньомісячний заробіток для обчислення пенсії (3,59562 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати х 5377,90 грн. середній заробіток по Україні за 2016,2017 роки) х 0,36917 коефіцієнт стажу).

- 14,52 грн. - доплата за понаднормовий стаж (1 рік) (1452,00 грн.*1%);

- 363,00 грн. - сума підвищення учасникам бойових дій 1 категорії (25% від 1452,00 грн.);

40,00 грн. - сума цільової допомоги учасникам бойових дій.

17.08.2018 року позивач звернувся до управління та надав додатково довідку щодо проходження військової служби №3156 від 13.08.2018 року та довідку про участь у бойових діях на території Республіки Афганістан №3157 від 13.08.2018 року, на підставі якої позивачу було зараховано до трудового стажу при обчисленні пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Після проведення з 01.09.2018 року перерахунку пенсії із врахуванням вищезазначених довідок, загальний трудовий стаж позивача становив 40 років 2 місяці 19 днів, відповідно, коефіцієнт стажу 0,40167, в зв'язку з чим, загальний розмір пенсії склав 8273,04 грн., де:

- 7797,44 грн. - основний розмір пенсії (розрахований із заробітної плати та наявного стажу - 19412,55 грн. середньомісячний заробіток для обчислення пенсії (3,60969 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати х 5377,90 грн., середній заробіток по Україні за 2016, 2017 роки )х 0, 40167 коефіцієнт стажу):

- 72,60 грн. - доплата за понаднормовий стаж (5 років) (1452,00 грн.*1%);

- 363,00 грн. - сума підвищення учасникам бойових дій 1 категорії (25 % від 1452,00 грн.);

40,00 грн. - сума цільової допомоги учасникам бойових дій.

За період з 22.04.2018 року по 30.09.2018 року позивачу нарахована пенсія у загальному розмірі 40764,36 грн.

Крім того, відповідач повідомив, що виплата пенсії за період з 22.04.2018 року по 30.09.2018 року позивачу буде проведена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року№365». При цьому, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковується в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого Порядку визначеного Кабінетом Міністрів України. Станом на 28.09.2018 року Кабінетом Міністрів України вищезазначеного порядку не визначено.

Листом від 19.10.2018 року № 5430/09-39/023, у відповідь на звернення ОСОБА_1, відповідач повідомив, що сума пенсії за період з 22.04.2018 року по 30.09.2018 року, позивачу як внутрішньо переміщеній особі, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та буде виплачена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №365».

Аналогічна відповідь позивачу надійшла від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.10.2018 року №1099/К, де вказано, що кошти за період квітень-серпень 2018 року будуть виплачені позивачу після прийняття відповідного Порядку Кабінетом Міністрів України.

Також, судом з'ясовано, що позивачем відкрито спеціальний рахунок для здійснення відповідних виплат у філії банку АТ «ОЩАДБАНК» Ладижинське ТВБВ № 1001/0111, на який позивачу було перераховано суму пенсії за жовтень 2018 року.

Наведені обставини щодо невиплати суми пенсії за період квітень-серпень 2018 року, зумовили звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Тобто, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Частина 1 статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього ж Закону передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З огляду на що, безпідставним є посилання відповідача на відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України Порядку, якій визначав би порядок виплати сум пенсій нарахований за минулий період, оскільки обов'язок по нарахуванню та виплаті пенсії виникає у відповідного органу пенсійного фонду щомісячно. Крім того, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не визначає право Кабінету Міністрів України змінювати, встановлені цим Законом, строки виплати пенсії.

При цьому, суд зазначає, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений частиною 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Поряд з цим, такої підстави для припинення виплати пенсії як не прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №365», статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено.

22.11.2014 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України.

Отже, умовами призначення та виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Бершадському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області з 22.04.2018 року. 08.02.2017 року ОСОБА_1 видано довідку за № про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу.

Крім того, позивачем відкрито спеціальний рахунок для здійснення відповідних пенсійних виплат у філії банку АТ «ОЩАДБАНК» Ладижинське ТВБВ № 1001/0111, на який позивачу було перераховано суму пенсії за жовтень 2018 року.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено наявності передбаченої законом підстави для невиплати пенсії позивачу, що обмежує встановлене законодавством право на отримання ним пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Отже, відмовляючи у виплаті позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії, суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

За таких обставин, враховуючи відсутність факту прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії.

Враховуючи вищевикладене та висновки суду про протиправність припинення виплати пенсії позивачу, суд, з метою відновлення порушеного права позивача, вважає за необхідне зобов'язати відповідача виплатити позивачу нараховану пенсію за період з 22.04.2018 року по 30.09.2018 року в сумі 40764,36 грн.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу положень ст. 139 КАС України питання про повернення судових витрат в даній справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Бершадського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо невиплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії за віком за період з 22 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року.

Зобов'язати Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити виплату пенсії позивачу за період з 22 квітня 2018 року по 30 вересня 2018 року, у розмірі 40764,36 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення пенсії за один місяць, у зв'язку з чим зобов'язати Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області негайно провести виплату пенсій в межах суми пенсії за один місяць ОСОБА_1.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Відповідач: Бершадське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул.Героїв України, 23, м. Бершадь, Вінницька область, ).

Повний текст судового рішення виготовлено 19.12.2018 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович