Справа № 520/10813/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 грудня 2018 р. № 520/10813/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді - Білової О.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Харкові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26,м. Харків, 61002, ) про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень, в якому просить суд скасувати постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області ВП № 56625387 від 08.11.2018 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн за невиконання рішення суду.

Ухвалою суду від 12.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державний виконавець при винесенні постанови про накладення штрафу повністю проігнорував надані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області пояснення та документи, що підтверджують здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Представники сторін в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представники сторін надали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги, що сторони у судове засідання не прибули, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 820/1949/18 адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61171, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3під'їзд, 2пов., м.Харків, 61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково, зокрема, зобовязано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під'їзд, 2 пов., м.Харків, 61022, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 61171, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, №947 від 18 листопада 2015 року Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 та довідки № 100/33302 від 19.06.2017 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Харківській області починаючи з 01 січня 2016 року.

З програми Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 820/1949/18 набрало законної сили 12.06.2018.

ОСОБА_1 18.06.2018 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 820/1949/18.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56625387 від 21.06.2018 щодо примусового виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі №820/1949/18.

Державним виконавцем було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вимогу, в якій він вимагав: - надати інформацію про виконання рішення суду.

Позивач листом № 21591-14/20 від 07.08.2018, який був отриманий відповідачем 26.11.2018, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції, повідомив відповідача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 820/1949/18, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, добровільно проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 у розмірі 2369 грн. 95 коп. За період з 01.01.2016 по 31.12.2017 нараховано різницю в пенсії, яка склала 15913 грн. 75 коп. та буде виплачена при надходженні коштів від Пенсійного фонду України.

23.10.2018 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову ВП № 56625387 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн., за невиконання рішення суду в повному обсязі без поважних причин.

08.11.2018 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову ВП № 56625387 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн., за невиконання рішення суду в повному обсязі без поважних причин.

Позивач, вважаючи вищевказане рішення протиправним, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови державного виконавця, суд виходить з наступних приписів діючого законодавства.

Відповідно до ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

Так, 08.11.2018 державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову ВП № 56625387 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн, за невиконання рішення суду в повному обсязі без поважних причин.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 820/1949/18 було, зокрема, зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1. з 01 січня 2016 року.

Позивач листом № 21591-14/20 від 07.08.2018 повідомив відповідача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 820/1949/18, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, добровільно проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 у розмірі 2369 грн. 95 коп. За період з 01.01.2016 по 31.12.2017 нараховано різницю в пенсії, яка склала 15913 грн. 75 коп. та буде виплачена при надходженні коштів від Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що перерахунок пенсії є передумовою її виплати та свідчить про те, що рішення суду в повному обсязі не виконане боржником.

Тобто, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 820/1949/18 не може вважатись виконаним, лише з тих обставин, що ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016.

Щодо посилань позивача на практику Верховного суду та на те, що перерахована пенсія позивачу буде виплачена за наявності бюджетного фінансування, як на підставу поважності невиконання в повному обсязі рішення суду, суд зазначає наступне.

Верховним Судом в ухвалі від 16.07.2018 по справі № 811/1469/18 зазначено, що Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Отже, Верховний суд України в своїх рішеннях виходив з того, що відсутність відповідного фінансового забезпечення та коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Між тим, позивачем, як до суду так і до відповідача, не надано жодного доказу відсутності відповідного фінансового забезпечення та коштів для виплати ОСОБА_2 пенсійних виплат на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 820/1949/18.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на практику Верховного суду та на те, що перерахована пенсія позивачу буде виплачена за наявності бюджетного фінансування, як на підставу поважності невиконання в повному обсязі рішення суду.

Таким чином, надані позивачем пояснення та документи не мають чіткого відображення вчинених позивачем дій, спрямованих на виконання рішення суду в частині виплати коштів.

Наявність вищевказаних обставин позбавили відповідача можливості встановити факт виконання позивачем в повному обсязі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 820/1949/18 та підтвердили факт його не виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що постанова державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області ВП № 56625387 від 08.11.2018 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн 00 коп., за невиконання рішення суду в повному обсязі без поважних причин, винесена з урахуванням приписів чинного законодавства.

Щодо посилань позивача на приписи Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, суд зазначає наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 по справі № 820/1949/18 зобовязано позивача, зокрема, здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, №947 від 18 листопада 2015 року Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 та довідки № 100/33302 від 19.06.2017 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Харківській області починаючи з 01 січня 2016 року.

Тобто, вищевказаним рішенням суду вирішено спірне питання щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 різниці недоплаченої пенсії за весь період починаючи з 01.01.2016.

Натомість в даній справі, вирішуються спірні правовідносини щодо виконання вказаного рішення суду.

Суд зазначає, що порядок виконання рішення суду в даному випадку регламентовано Законом України "Про виконавче провадження".

Разом з цим, резолютивна частина рішення не містить посилання на зобовязання виплатити позивачу присудженої суми згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018.

При цьому, на момент прийняття рішення судом першої інстанції - 10.05.2018, Постанова Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 була чинною.

Отже, суд приходить до висновку, що державний виконавець при перевірці належності та повноти виконання судового рішення не мав враховувати приписи Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними та таким, що не доводять підстав заявленого позову, посилання позивача на приписи Постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018.

Щодо посилань позивача на положення Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 (далі Порядок №649), суд зазначає наступне.

Порядок №649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до п. 5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Позивачем, як до суду, так і до відповідача, не надано жодного доказу, який би свідчив про вчинення відповідних дій, вказаних в п.5 Порядку №649.

Згідно з п. 6 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у пятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Позивачем, як до суду так і до відповідача, не надано жодного доказу, які б свідчили про прийняття рішення відповідною комісією, як це вказано в п.8 Порядку №649.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними посилання позивача на положення Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання позивача на приписи постанови правління Пенсійного фонду України №20-1 від 26.09.2018, якою затверджено Порядок ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, з огляду на те, що вказаним Порядком відповідно до п.3 Порядку №649 визначено виключно процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та внесення інформації до такого реєстру.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що судом встановлено правомірність прийнятої відповідачем постанови про накладення штрафу, а позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 268-272, 287, 293, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26,м. Харків, 61002, ) про скасування постанови відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Суддя Білова О.В.