Справа № 1340/6064/18
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа №1340/6064/18

20 грудня 2018 року

м. Львів, вул. Чоловського, буд. 2

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Лунь З.І., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанов,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) звернувся до суду з позовом до Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (місцезнаходження: 82200, Львівська область, м.Трускавець, вул.Стебницька, 72), Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області(місцезнаходження: 82300, Львівська область, м.Борислав, вул.Дрогобицька, 5), в якому просить суд:

-скасувати постанову державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гайгель Н.М. від 08.06.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП№54087185 по виконавчому листі №438/794/16-ц виданого 20.02.2017 в частині стягнення з боржника виконавчого збору;

-скасувати постанову державного виконавця Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коцко У.В. по виконавчому провадженні ВП№53736529 від 11.04.2017 про стягнення виконавчого збору в сумі 6400,00грн. за виконавчим листом №438/794/16-ц;

-скасувати постанову державного виконавця Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коцко У.В. по виконавчому провадженні ВП№53736529 від 18.09.2017 за виконавчим листом №438/794/16-ц виданого 20.02.2017;

-скасувати постанову державного виконавця Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коцко У.В. по виконавчому провадженні ВП№53736529 від 25.07.2017 про накладення штрафу в сумі 1700,00грн. за виконавчим листом №438/794/16-ц виданого 20.02.2017.

Кодексом адміністративного судочинства України встановлені вимоги щодо форми, змісту позовної заяви, порядку її подання.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали суддя встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Як встановлено судом, позивачем не зазначено власної адреси електронної пошти та не зазначено відомостей щодо її відсутності, позивачем не зазначено номерів засобу зв'язку відповідачів та не зазначено чи така інформація відома позивачеві.

Вказана інформація відповідно до положень Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII перебуває у вільному, безкоштовному, необмеженому доступі, є загальновідомою.

Не здійснення позивачем певних дій щодо пошуку загальновідомої інформації не звільняє його від обов'язку зазначення обов'язкових реквізитів та відомостей у позовній заяві, визначених положеннями ст.160 КАС України.

Відповідно до п. 7 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві, зокрема, зазначається відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

В порушення вимог п.7 ч.5 ст.160 КАС України позивачем в позовній заяві не вказано, чи вживались заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви.

Також, у порушення вимоги п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем письмово не підтверджено про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ст. 166 КАС України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені в ст. 167 КАС України.

Крім цього, ч. 3 ст. 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як видно із матеріалів справи, позивач не додав до позовної заяви документа про сплату судового збору. Проте, просить суд забезпечити йому доступ до суду, звільнивши від сплати судового збору, з огляду на скрутне матеріальне становище, оскільки він є пенсіонером.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 8 вказаного Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій вказаній статті.

Зазначене положення закону кореспондується з приписами ч. 1 ст. 133 КАС України, якою передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Наведені норми встановлюють можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення таких норм спрямоване на те, щоб сплата судового збору не була перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Єдиною підставою для звільнення, розстрочки, відстрочки від сплати судового збору є незадовільний майновий стан сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, суд зауважує, що особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідні клопотання і документи, які свідчили би про незадовільний майновий стан (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію, довідка про склад сім'ї тощо).

Також, позивачем не надано до суду будь-яких доказів, що підтверджували б можливість сплати судового збору у майбутньому.

При цьому, суд зауважує, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов'язків», п.1 ст.6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом ( «Голдер проти Сполученого Королівства» і «Z та інші проти Сполученого Королівства», «Ейрі проти Ірландії».

Враховуючи зазначений вище виклад принципів судочинства, встановлених прецедентним правом, суд не виключає можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду, а положення п.1 ст. 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див., mutatis mutandis, рішення суду у справі «Ейрі проти Ірландії», цитоване вище, там само, п.25-26) (п.59).

Отже, згідно з практикою Європейського Суду компетенцією внутрішніх державних органів є визначення найбільш доцільних способів регулювання доступу до правосуддя та ЄС не оцінює фактів, що зумовили прийняття судами саме цього, а не іншого рішення.

Вимога сплати зборів судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду яке є саме по собі таким, що суперечить п.1 ст.6 Конвенції.

Таким чином, суддя дійшов висновку, що підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні. Водночас, позивач не позбавлений права подати суду докази на підтвердження незадовільного майнового стану.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Так, згідно зі ст.2 вказаного Закону, платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 становить 1762,00грн.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 704,80грн.

Пунктом 3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абз.2 ч. 3 ст.6 Закону України № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З позовної заяви вбачається, що позивач заявив вимоги немайнового характеру та майнового характеру.

Суд зазначає, що вимога про скасування скасувати державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гайгель Н.М. від 08.06.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП№54087185 по виконавчому листі №438/794/16-ц виданого 20.02.2017 в частині стягнення з боржника виконавчого збору є немайнового характеру, і становить 704,80грн.

Суд зазначає, що вимоги про скасування постанови, а саме: державного виконавця Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коцко У.В. по виконавчому провадженні ВП№53736529 від 11.04.2017 про стягнення виконавчого збору в сумі 6400,00грн. за виконавчим листом №438/794/16-ц; державного виконавця Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коцко У.В. по виконавчому провадженні ВП№53736529 від 18.09.2017 за виконавчим листом №438/794/16-ц виданого 20.02.2017; державного виконавця Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Коцко У.В. по виконавчому провадженні ВП№53736529 від 25.07.2017 про накладення штрафу в сумі 1700,00грн. за виконавчим листом №438/794/16-ц виданого 20.02.2017 є майнового характеру, оскільки впливає на склад майна позивача, і становить 704,80грн.

Тому, позивачу необхідно сплатити судовий збір у сумі 1409,60грн. (704,8грн.x2).

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.5 ст. 94 КАС України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

У відповідності до п.5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 №55, копія документа засвідчується відміткою, що складається зі слів «Згідно з оригіналом», назвою посади, особистим підписом особи, яка засвідчує копію, її ініціалами та прізвищем, датою засвідчення копії, що проставляється у лівому нижньому куті документа. Одночасно підпис відповідальної особи на документі має бути засвідчений відбитком печатки організації (п.5.26 цього Національного стандарту України).

На виконання вимог ч.5 ст.94 КАС України позивачу необхідно засвідчити належним чином письмові докази, долучені до позовної заяви.

Відповідно до ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 вказаного Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу необхідно надати певний строк для приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 160 КАС України для усунення вказаних недоліків, а саме: зазначити власну адресу електронної пошти та зазначити відомості щодо її відсутності; зазначити номера засобів зв'язку відповідачів та зазначити чи така інформація відома позивачеві; чи вживались заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви та перелік таких заходів, якщо вони здійснювалися; долучити завірені належним чином письмові докази, долучені до позовної заяви; надати суду докази сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; долучити до позовної заяви письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Керуючись ст.ст. 123, 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

У Х В А Л И В :

клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору- залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про скасування постанов- залишити без руху.

Позивачу встановити десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали, шляхом представлення позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 160 КАС України.

Роз'яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Копію ухвали невідкладно направити позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали суду окремо від рішення суду не допускається.

Заперечення на ухвалу суду включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Лунь З.І.