Справа № 359/6436/16-а
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/6436/16-а
УХВАЛА

20 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2016 року про виправлення помилки у виконавчому листі задоволено. Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2016 року про виправлення помилки у виконавчому листі скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні заяви представника Міністерства оборони України Красовського Вячеслава Вячеславовича про виправлення помилки у виконавчому листі - відмовити.

Від апелянта ОСОБА_1 надійшло клопотання про вирішення питання розподілу судових витрат шляхом покладення таких на Міністерство оборони України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Міністерства оборони України, перевіривши доводи заяви про розподіл судових витрат та обставини справи, колегія суддів зазначає про таке.

Так, апелянтом за подання апеляційної скарги на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2016 року про виправлення помилки у виконавчому листі сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції від 29.10.18 № 28 (а.с.63).

Відповідно до частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 надано роз'яснення щодо застосування норм Кодексу адміністративного судочинства України щодо ухвалення додаткового судового рішення.

Так, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове судове рішення є невід'ємною складовою основного судового рішення.

Питання розподілу судових витрат врегульовано положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 10 ст. 139 КАС України).

Згідно ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

З системного аналізу положень статті 139 КАС України слідує, що розподіл судових витрат може бути проведено лише у випадку вирішення спору по суті позовних вимог.

З огляду на те, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови від 12 грудня 2018 року не вирішувалось питання по суті позовних вимог, отже і відсутні підстави щодо застосування положень статті 139 КАС України щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 132, 139 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат .

Ухвала набирає законної сили з моменту з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 21.12.18.

Головуючий суддя: Л.В. Бєлова

Судді: Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма