Справа № 813/2147/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2022/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Рибачука А.І., Старунського Д.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року (суддя - Сакалош В.М., м.Львів) у справі №813/2147/18 за позовом державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - державне підприємство «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИЛА:

Державний реєстратор державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_1 24.05.2018 звернулася до суду з позовом до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - державне підприємство «Національні інформаційні системи», у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1434/5 «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» в частині передбаченій пунктом третім наказу, а саме: «Тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на шість місяців.

07.06.2018 позивачем подано до Львівського окружного адміністративного суду заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1434/5 «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», яким тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до ухвалення рішення у справі. Заява мотивована тим, що оскаржуваний пункт третій наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1434/5 «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» порушує гарантоване Конституцією України право на працю, оскільки трудова діяльність державних реєстраторів пов'язана з доступом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому, у випадку не зупинення дії оскаржуваного наказу державні реєстратори, і позивач зокрема, будуть позбавлені можливості здійснювати свою діяльність, що завдасть їй шкоди матеріального характеру, оскільки заявника буде позбавлено можливості отримувати дохід від професійної діяльності. Крім цього, зазначає, що у разі задоволення позову та скасування наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1434/5 захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим, так, як наказ вже буде виконано, що унеможливить відновлення порушених прав.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року у справі №813/2147/18 заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1434/5 «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» в частині щодо тимчасового блокування доступу державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на шість місяців - до ухвалення рішення у справі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що тимчасове блокування доступу державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно жодним чином не впливає та не змінює трудових правовідносин державних реєстраторів. Наголошує, що вживаючи заходи забезпечення позову у вказаний спосіб до вирішення справи по суті (до встановлення протиправності або правомірності прийняття оскаржуваних наказів), суд фактично усунув всі наслідки, які на їх підставі були застосовані до позивача (державних реєстраторів), що у даному випадку є неприпустимим, оскільки порушує принцип рівності сторін, регламентований статтею 8 КАС України та є фактичним вирішенням справи по суті.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що заходи забезпечення позову відповідають предмету позову та вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили рішенням по суті у цій адміністративній справі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Підстави забезпечення позову визначені статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України. Суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Судовим розглядом встановлено, що предметом спору в межах цієї справи є визнання протиправним та скасування пункту третього наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1434/5 «Про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», яким заблоковано доступ державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на шість місяців, а вжити заходів забезпечення позову позивач просив шляхом зупинення дії оспорюваного нею рішення до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Підставою для прийняття спірного наказу від 05.05.2018 №1434/5 слугувала довідка від 04.05.2018, складена за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно якої встановлено, що позивачем допущено порушення у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Виявлення такого порушення стало підставою для прийняття рішення про тимчасове блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів зазначає, що правомірність та оцінка прийнятого наказу від 05.05.2018 №1434/5, підлягає з'ясуванню під час розгляду справи по суті та може бути дана судом першої інстанції за результатами розгляду справи. В свою чергу, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 05.05.2018 №1434/5 до набрання законної сили рішенням у цій справі, надасть позивачу право вчиняти реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, хоча спірним наказом таке право позивачу тимчасово і заблоковане, у зв'язку з виявленням порушення у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Підтвердження факту вчинення таких порушень чи спростування цієї обставини може бути з'ясоване виключно в процесі розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №808/2432/18.

Доводи заявника з приводу того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення прав та інтересів позивача є безпідставними, оскільки вони є предметом спору в даній справі, а вирішення цього питання призведе до фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення в даній справі. Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову призвів до відновлення прав позивача, як державного реєстратора, на вчинення реєстраційних дій, за відсутності рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання протиправним та скасування спірного наказу.

Крім цього, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України, оскільки державні реєстратори жодним чином не позбавлені права на працю та вони вправі здійснювати діяльність, яка не стосується дій щодо вчинення державної реєстрації прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців.

Як убачається з матеріалів справи, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача нічим не підтверджено, відсутні докази того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №826/9263/17.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для вирішення спірного питання, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, а відтак вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року у справі №813/2147/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви державного реєстратора державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці» ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року.