Справа № 821/344/16
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/344/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., яке оформлене наказом від 16.09.2015 року № 813 (в тому числі додатки до нього) в частині визнання нікчемнним банківського вкладу (депозиту) договору "Лояльний" № 004-21061-020215 у гривнях від 02.02.2015 року, що укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 та застосування до нього наслідків нікчемності правочину (договору);

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо не включення відомостей про ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 004-21061-020215 "Лояльний" у гривнях від 02.02.2015 року, що укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1;

- зобов'язати відповідача внести додаткову інформацію до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відомості про ОСОБА_1 за договором вкладу (депозиту) "Лояльний" №004-21061-020215 у гривнях від 02.02.2015 року, що укладений між нею та ПАТ "Дельта Банк", та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1, як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором вкладу (депозиту) "Лояльний" № 004-21061-020215 у гривнях від 02.02.2015 року, що укладений між нею та ПАТ "Дельта Банк".

Ухвалою від 21.03.2016 року провадження у справі відкрито суддею Кузьменко Н.А. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.04.2016 року.

Ухвалою від 14.04.2016 року провадження у справі № 821/344/16 зупинене до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням Конституції України.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року № 2147 - VІІІ.

У зв'язку із закінченням повноважень судді Кузьменко Н.А. щодо здійснення нею правосуддя, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2018 року справу розподілено судді Кисильовій О.Й.

Ухвалою від 10.09.2018 року провадження у справі поновлене, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи, підготовче засідання призначене на 16.10.2018 року, зобов'язано уповноважену особу фонду Кадирова В.В. надати додаткові докази.

09.10.2018 року позивач подала до суду заяву про зміну предмета позову.

Ухвалою від 16.10.2018 року продовжено строк підготовчого провадження на один місяць та призначено підготовче засідання на 13.11.2018 року о 14:00 год., а також у зв'язку із ненаданням відповідачем витребуваних доказів, зобов'язано уповноважену особу фонду Кадирова В.В. повторно надати додаткові докази.

Ухвалою від 13.11.2018 року підготовче провадження закрите та призначено розгляд справи по суті.

13.11.2018 року учасники справи подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк" укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 004-21061-020215 "Лояльний" на суму 180000,00 грн., строком до 04.03.2015 року. Додатковою угодою до депозитного договору від 02.02.2015 року визначено, що зарахування вкладу здійснюється в тому числі шляхом перерахування з відкритого у ПАТ "Дельта Банк" поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента. На виконання зобов'язань між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", на рахунки позивача, відкриті за депозитними договорами, ОСОБА_4 перерахувала суми 20000,00 грн. та 180000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 02.02.2015 року № 45270583 та № 45270406. 05.10.2015 року на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано інформацію про початок виплати коштів через установи банків-агентів Фонду. Зателефонувавши до вказаних банків-агентів, позивач дізналася про те, що їй повернута не вся сума, а лише 21687,80 грн. Стосовно решти суми позивач отримала повідомленні про нікчемність правочину від 23.09.2015 року № 8821/122, відповідно до якого договір банківського вкладу від 02.02.2015 року № 004-21061-020215, укладений з ПАТ "Дельт Банк" є нікчемним відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на підставі чого суми грошових вкладів автоматично, без волі позивача, безпідставно перераховані ОСОБА_4, з рахунків якої здійснювалося їх зарахування. Позивач зазначає, що її банківські вклади є пасивами банку, а не активами, з якими було оголошено заборону здійснювати будь-які операції після визнання банку проблемним. Враховуючи те, що стаття 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" регулює правовідносини по збереженню активів банку, запобіганню втрати майна та збитків банку, а кошти є пасивом банку, то дані кошти не є майном банку і не впливають на його збитковість. Пункт 7 ч. 3 ст. 38 вказаного Закону не може застосовуватись до укладених з позивачем правочинів, оскільки стосується майна (активів) банку, а кошти за правочинами не є майном банку. Отже, обставин, які передбачені даним пунктом для визнання правочину нікчемним у випадку із правочином позивача не існувало. Посилаючись на наведене, позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю.

11.10.2018 року відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Комісією з перевірки договорів за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" було здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями на предмет виявлення договорів, що є нікчемними. За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності правочинів, що були укладені між Банком та фізичними особами-клієнтами після 16.01.2015 року включно. Зокрема, встановлено, що 02.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк" укладений договір банківського вкладу № 004-21061-020215 та додаткова угода № 1 вказаного договору. У цей же день на депозитний рахунок позивача шляхом переказу коштів від ОСОБА_4 було внесено суму 180000,00 грн. Дії певних клієнтів щодо перерахування з власних поточних рахунків коштів на вкладні (депозитні) рахунки інших фізичних осіб, відкриті в АТ "Дельта Банк" обумовлені тим, що сума грошових коштів на рахунках клієнтів на момент здійснення операції перевищувала суму граничного розміру відшкодування грошових коштів Фондом. У поєднанні з незадовільним станом платіжної дисципліни АТ "Дельта Банк" для останніх існували ризики незадоволення кредиторських вимог в результаті ліквідації Банку та реалізації його майна. Вказані особи, зокрема, ОСОБА_4, ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб, у даному випадку ОСОБА_1, грошових коштів у розмірі, який є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу. Зазначені операції з перерахування грошових коштів були здійснені в період дії постанови Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014 року "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних", згідно якої Банк віднесено до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Як зазначено в рішенні Виконавчої дирекції Фонду (протокол № 174/15 від 27.07.2015 року) керівників структурних підрозділів було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вищезазначеною постановою лише 15.01.2015 року, а тому перевірка здійснена щодо договорів укладених з 16.01.2015 року. Також Уповноважена особа Фонду зазначає, що перерахування коштів на депозитний валютний рахунок іншою особою суперечить умовам договору банківського вкладу, а також вимогам Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, Порядку надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року № 365, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк". Однак, враховуючи, що додатковою угодою № 1 до договору банківського вкладу від 02.02.2015 року № 004-21061-020215 сторони домовились, що не застосовуються умови п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк" (які є типовими), про заборону зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи. Отже, при укладенні Додаткової угоди до договору банківського вкладу були встановлені індивідуальні умови, завдяки яким ОСОБА_1 мала суттєві фінансові привілеї від банку, а тому виплати за такими вкладами, у відповідності до п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не проводяться. На підставі викладеного, Комісія дійшла висновку, що договори, які укладені між Банком та фізичними особами після 16.01.2015 року, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами Банку, надають одночасно кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, відтак такі договори банківського вкладу, у тому числі 02.02.2015 року № 004-21061-020215, є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та застосовано наслідки нікчемності правочинів. За наведених обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

02.02.2015 року між ОСОБА_1 (далі-Вкладник) та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (далі-Банк) укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 004-21061-020215 "Лояльний" у гривні (далі - Договір), предметом якого є розміщення вкладу в сумі 180000,00 грн. на строк до 04.03.2015 року із виплатою 13 відсотків річних.

Для внесення суми вкладу Банк відкрив вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2. За умовами пункту 1.8 Договору зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання договору.

02.02.2015 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) від 02.02.2015 року № 004-21061-020215 "Лояльний" у гривні.

Відповідно до п. 1 вказаної додаткової угоди, сторони домовилися викласти п. 1.8 ст. 1 Договору в наступній редакції: "Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення Сторонами цього Договору…".

02.02.2015 року з р/р № НОМЕР_3, належного ОСОБА_4, на відкритий на ім'я ОСОБА_1 р/р НОМЕР_4 було перераховано 180000,00 грн. Тобто, на рахунок позивача, відкритий до договору банківського вкладу "Лояльний" перераховані кошти в сумі 180000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 02.02.2015 року № 45270406 та випискою по особовому рахунку.

Крім того, відповідно до платіжного доручення від 02.02.2015 року № 45270583 з р/р № НОМЕР_3, належного ОСОБА_4, на відкритий на ім'я ОСОБА_1 р/р № НОМЕР_2 було перераховано 20000,00 грн.

30.10.2014 року постановою Правління Національного банку України № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних" віднесено ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних строком на 180 днів. Запроваджено для стабілізації діяльності банку обмеження, зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 прийнято рішення про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 50 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням № 147 від 03.08.2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжила строк на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" до 02.10.2015 року.

За наслідками засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ "Дельта Банк", оформленого протоколом від 15.09.2015 року, та відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду від 16.09.2015 року № 813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

17.09.2015 року з вкладного рахунку позивача № НОМЕР_2 на рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_3 перераховано суму коштів у розмірі 180000,00 грн., з зазначенням призначення платежу: "повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу № 004-21061-020215 від 02.02.2015 згідно наказу від 16.09.2015 року № 813 за операцією від 02.02.2015 року, ID 734863608".

23.09.2015 року АТ "Дельта Банк" надіслав ОСОБА_1 лист № 8821/122, яким повідомив про нікчемність укладеного нею договору банківського вкладу від 02.02.2015 року № 004-21061-020215 на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Також встановлено, що 17.09.2015 року, відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_4 № НОМЕР_3, останній перераховано від ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 коштів у розмірі по 180000,00 грн., з зазначенням призначення платежу: повернення коштів внаслідок застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу згідно наказу від 16.09.2015 року № 813 за операцією від 02.02.2015 року.

02.10.2015 року Правління Національного банку України ухвалило постанову за №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк". На підставі цієї постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалила рішення № 181 від 02.10.2015 року "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якої уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації АТ "Дельта Банк" призначено Кадирова В.В., якому делеговано всі повноваження ліквідатора цього банку. З прийняттям цього рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату вкладникам їхніх вкладів у межах гарантованої суми відшкодування.

Рішенням від 20.02.2017 року № 619 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора" продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" на два роки до 04.10.2019 роки включно.

Судом встановлено, що відповідно до Загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, право на відшкодування коштів у розмірі 200000,00 грн. через Ощадбанк має ОСОБА_4, яке було реалізоване 07.10.2015 року. Крім того, відповідно до витягу з реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Дельта Банк" ОСОБА_4 стоїть у черзі на виплату коштів з пріоритетом виплати "4".

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Положення Закону № 4452-VI суд застосовує в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - визнання відповідачем недійсним правочину, щодо укладання договору банківського вкладу.

Згідно зі статтею 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд здійснює функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

При цьому, на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (пп. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Частиною 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду та згідно із ч. 3 ст. 12 має повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема, визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 27 Закону № 4452 регулюється порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

При цьому, відповідно до частини 6 цієї статті, уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону № 4452, протягом трьох робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

За змістом п.п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 року № 14, в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 14), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Згідно п.п.2, 4 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

За змістом частини 1 статті 35 Закону № 4452-VI здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом № 4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті 2, 25).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад (від 10 грн.), відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фонду відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Закон № 4452-VI пов'язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн.; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладників; 6) опублікування Фондом оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, що здійснюється не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Статтею 38 Закону № 4452-VI визначено заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Відповідно ч. 1 ст. 38 Закону № 4452-VI фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті (ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Згідно із ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України. 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів (п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI).

Відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "Дельта Банк", затверджених Радою Директорів 20.03.2013 року зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. Банк зобов'язаний здійснювати свою діяльність у відповідності з вимогами законодавства та на однакових (заздалегідь встановлених) для усіх правилах обслуговування.

Відповідач стверджує, що перерахування коштів на депозитний валютний рахунок третьою особою суперечить Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року № 174, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, Порядку надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України, затвердженого постановою Правління НБУ від 16.09.2013 року № 365, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "Дельта Банк".

Втім, дані твердження відповідача спростовуються цими ж нормативними актами.

Так, пунктом 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492 (далі-Інструкція) передбачено, що на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок. Пунктом 10.19 Інструкції закріплено, що на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті фізичної особи - резидента зараховуються, зокрема кошти, перераховані з поточного рахунку іншої фізичної особи, якщо це передбачено договором банківського вкладу.

Інші Інструкції, затверджені постановами Правління НБУ № 174, № 365 з огляду на їх предмет регулювання, в даному випадку застосуванню до спірних правовідносин не підлягають.

Варто відмітити, що додатковою угодою до договору від 02.02.2015 року № 004-21061-020215, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1, передбачається, зокрема, такий спосіб перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий на ім'я позивача, як з поточного рахунку іншої фізичної особи.

Таким чином, суд не погоджується з доводами відповідача про здійснення позивачем зарахування коштів на умовах, які передбачають особливі переваги, оскільки такий спосіб, як зарахування коштів з рахунків третіх осіб, передбачений додатковою угодою до договору банківського вкладу та не суперечить Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній га іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492.

Отже, суд вважає, що умови Договору не можуть вважатися індивідуальними та такими, що передбачають надання позивачу переваг (пільг), прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, відтак відсутні передбачені п. 6 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстави для визнання правочину нікчемним.

Стосовно положень постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ Банку про недопущення проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, варто зазначити наступне.

Відповідачем не надано доказів того, що постанова Національного банку України від 30.10.2014 року № 692/БТ "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних", яка є банківською таємницею, доведена до відома населення, в тому числі і до позивача, у порядку, встановленому законом.

Так, ПАТ "Дельта Банк" віднесений до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року, тоді як депозитний договір з позивачем був укладений 02.02.2015 року, тобто за місяць до віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а згідно з пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI правочин уже має бути вчинений неплатоспроможним банком.

Крім того, постанова Правління Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів, а також не містить прямих заборон, право накладання яких визначені статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для Національного банку України.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність" постанова НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 року є банківською таємницею, а отже учасники спірної транзакції, не могли знати про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії проблемних.

Відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави та/або про визнання в судовому порядку недійсними договору від 02.02.2015 року № 004-29061-020215, та про існування відповідних судових рішень не повідомив.

Суд зазначає, що на позивача у цій справі поширюється конституційний принцип "для особи приватного права дозволено все, що не заборонено законом", який закріплений в ч. 1 ст. 19 Конституції України та сформульований наступним чином: правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

У свою чергу, застосовуючи ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа, зобов'язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дотримуючись вимог статті 38 Закону 4452-VI відповідач, фактично, позбавлений дискреційних повноважень, під якими слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є право суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Крім того, суд враховує, що відповідач не довів належними та допустимими доказами того, що у момент укладення договору банківського вкладу та здійснення транзакції ПАТ "Дельта банк" щодо зарахування суми коштів на депозитний рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував у чому така перевага полягала.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не на підставі рішення уповноваженої особи Фонду - наказу.

Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і прийняте відповідне рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. При цьому, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину.

Спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії "договори дроблення", з'явилася 12.08.2015 року одночасно з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку" від 16.07.2015 року № 629-VIII.

За таких обставин суд не погоджується із доводами відповідача про те, що Договір банківського вкладу (депозиту) від 02.02.2015 року №004-29061-020215, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк", має ознаки нікчемності, та є таким, що порушує публічний порядок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15 та постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/24930/15.

За таких обставин суд вважає, що позивач протиправно не включений до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку з визнанням нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) з підстав укладення банком даного правочину, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відтак, як суб'єкт владних повноважень, не довів наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відтак, у даному випадку відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

З урахуванням викладеного суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача, як вкладника, є визнання протиправними та скасування рішення відповідача, оформлене наказом від 16.09.2015 року № 813 в частині про нікчемність договорів банківського вкладу, укладених позивачем та застосування до них наслідків нікчемності правочину (договору); визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не включення позивача до Переліку які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що дає підстави для зобов'язання відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничної суми відшкодування до 200000,00 грн. за договором банківського вкладу (депозиту) від 02.02.2015 року № 004-21061-020215 та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частинами 1, 2 статті 77 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду належних та достатніх доказів правомірності визнавши нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 02.02.2015 року № 004-21061-020215, та не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

У свою чергу позивачем надано суду належні докази, які спростували доводи відповідача про правомірність його дій та рішень.

З огляду на вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 194, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (01014, м. Київ, бл-р Дружби Народів, 38), яке оформлене наказом від 16.09.2015 року № 813 в частині визнання нікчемнним банківського вкладу (депозиту) договору "Лояльний" від 02.02.2015 року № 004-21061-020215 у гривнях, що укладений між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1), та застосування до них наслідків нікчемності правочину (договору).

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (01014, м. Київ, бл-р Дружби Народів, 38) щодо невключення відомостей про ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 02.02.2015 року № 004-21061-020215 "Лояльний" у гривнях, що укладений між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1).

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (01014, м. Київ, бл-р Дружби Народів, 38) включити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1) до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах граничної суми відшкодування до 200000,00 грн. за договором вкладу (депозиту) "Лояльний" від 02.02.2015 року № 004-21061-020215 у гривнях, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1), якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стягнути з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (01014, м. Київ, бл-р Дружби Народів, 38) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1807 (одна тисяча вісімсот сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 9.4