Справа № 1340/4417/18
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4417/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивача ОСОБА_1, представника відповідача Мандзі В.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнати протиправними дій та розпорядження, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) 25.09.2018 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виконання постанови від 15.02.2016 та ухвали від 23.05.2016 Золочівського районного суду Львівської області по справі № 445/2355/15-а і постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 по справі № 876/9346/16 та прийнятих на їх виконання розпоряджень № 145237 від 21.04.2016, № 145237 від 29.08.2016, № 145237 від 07.11.2016;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 145237 від 08.03.2018 про виплату позивачу пенсії, розрахованої відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 2394,64 грн.;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити виплату ОСОБА_1 щомісячної пенсії за вислугу років, призначеної на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 відповідно до постанови від 15.02.2016 та ухвали від 23.05.2016 Золочівського районного суду Львівської області по справі № 445/2355/15-а і постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 по справі № 876/9346/16 та прийнятих на їх виконання розпоряджень № 145237 від 21.04.2016, № 145237 від 29.08.2016, № 145237 від 07.11.2016 - з 01.03.2018 в повному розмірі - 6660,65 грн. та виплату проводити довічно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач повідомив, що з 13.03.2015 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Після призначення пенсії з органів прокуратури не звільнений, працює на посаді прокурора Золочівської місцевої прокуратури Львівської області. Позивач зазначає, що відповідач з березня 2018 року протиправно припинив виплату пенсії за вислугу років у розмірі 6660,65 грн. (визначеному на підставі Закону України «Про прокуратуру» та перерахованому на підставі рішення суду) та почав виплачувати пенсію в розмірі 2394,64 грн., визначеному відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) в розмірі 2394,64 грн. ОСОБА_1 вважає ці дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційне право на належний соціальний захист та пенсійне забезпечення, у зв'язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі; мотиви ГУ ПФУ у Львівській області викладені у відзиві від 16.10.2018 (а.с. 55-58). Обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача посилається на зміни в законодавстві, які регулюють спірні правовідносини. Так, відповідно до пункту 131 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV з 01.10.2017 пенсія, призначена особі після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» на умовах Закону України «Про прокуратуру» у період роботи цієї особи на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», виплачуються у розмірі, визначеному відповідно до Закону № 1058-ІV. Оскільки ОСОБА_1 після призначення пенсії за вислугу років продовжує працювати на посаді в органах прокуратури, відповідач прийняв законне рішення з 01.10.2017 виплачувати позивачеві пенсію у розмірі, обчисленому відповідно до Закону № 1058-ІV, що становить 2394,64 грн.; після звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури виплата пенсії за вислугу років у розмірі 6660,65 грн. буде відновлено.

22.10.2017 позивач подав відповідь на відзив (а.с.71-75), вважає аргументи відповідача, наведені у відзиві, надуманими та необґрунтованими.

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм спірні правовідносини:

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області з 13.03.2015, йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_2 та розпорядженням про призначення пенсії (а.с. 48).

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжує працювати в органах прокуратури, на час виникнення спірних правовідносин працює на посаді прокурора Золочівської місцевої прокуратури Львівської області.

Золочівський районний суд Львівської області прийняв постанову № 445/2355/15-а від 15.02.2016, якою позов ОСОБА_1 задовольнив (а.с. 22-29), суд:

- визнав неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області щодо припинення з 01.06.2015 виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та відмови в поновленні виплати зазначеної пенсії;

- зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Золочівському районі Львівської області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 01.06.2015 у попередньому розмірі.

На виконання цього рішення ГУ ПФУ у Львівській області видало розпорядження №145237 від 21.04.2016, в якому зазначило, що пенсія за вислугу років ОСОБА_1 підлягає виплаті в розмірі 4008,44 грн. (а.с. 20).

Постановою Золочівського районного суду Львівської області № 445/1349/16 від 12.08.2016 (а.с. 33-39) суд:

- визнав протиправними дії Золочівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18/1081 від 16.06.2016 про заробітну плату;

- скасував рішення Золочівського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Львівської області № 1951/04-40 від 30.06.2016 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18/1081 від 16.06.2016 про заробітну плату;

- зобов'язав Золочівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Львівської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, на підставі довідки прокуратури Львівської області № 18-1081 від 16.06.2016 року, виходячи з розрахунку 60 відсотків від суми місячної заробітної плати, яка згідно з довідкою прокуратури Львівської області № 18-1081 від 16.06.2016 року складає 11101 гривня 08 копійок, починаючи з 01.01.2016, та виплатити недоплачену частину пенсії починаючи з 01.01.2016.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 (а.с. 41-47) постанову Золочівського районного суду Львівської області від 12.08.2016 у справі №445/1349/16-а змінено; викладено абзац 4 резолютивної частини постанови Золочівського районного суду Львівської області від 12.08.2016 у справі №445/1349/16-а такій редакції:

«Зобов'язати Золочівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Львівської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, на підставі довідки прокуратури Львівської області №18/1081 від 16.06.2016, виходячи з розрахунку 60 відсотків від суми місячної заробітної плати, яка згідно з довідкою прокуратури Львівської області № 18/1081 від 16.06.2016 складає 11101,08 грн., починаючи з 01.07.2016, та виплатити недоплачену частину пенсії починаючи з 01.07.2016 року».

Абзац 5 резолютивної частини постанови Золочівського районного суду Львівської області від 12.08.2016 у справі №445/1349/16-а виключено.

На виконання цих судових рішень ГУ ПФУ у Львівській області видало розпорядження №145237 від 29.08.2016 та від 07.11.2016, в яких зазначило, що пенсія за вислугу років ОСОБА_1 підлягає виплаті в розмірі 6660,65 грн. довічно (а.с. 21,19).

06.03.2018 ГУ ПФУ у Львівській області прийняло розпорядження № 145237, відповідно до якого здійснено ОСОБА_1 як такому, що працює на посадах спецзаконів та отримує пенсію за вислугу років з 13.03.2015, визначено з 01.10.2017 розмір пенсії на підставі Закону № 1058-ІV в сумі 2394,64 грн. (а.с. 18).

Листом від 23.03.2018 № 386/03.17-10 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило позивача, що з урахуванням того, що ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді прокурора, починаючи з березня 2018 року виплату його пенсії приведено у відповідність до Закону України № 1058-ІV (а.с. 13).

11.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Золочівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Львівській області з заявою, просив здійснити пенсійні виплати у відповідності до Закону України «Про прокуратуру» та судових рішень (а.с. 15). Позивач вказує, що відповіді на своє звернення не отримав.

ОСОБА_1 наполягає, що ГУ ПФУ у Львівській області безпідставно з березня 2018 року припинило виплату призначеної йому згідно з Законом України «Про прокуратуру» пенсії за вислугу років та виплачує таку в меншому розмірі, визначеному на підставі Закону № 1058-ІV.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення […].

Відповідно до статті 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII) прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення відповідної вислуги років.

Частиною шістнадцятою статті 501 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII визначено, що з 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Аналогічна норма закону міститься і в частині п'ятнадцятій статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ (набрав чинності з 11.10.2017) доповнено розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV пунктами 131-133. Пункт 131 містить норми такого змісту:

« 131. З 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність» у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року N 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.».

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

ОСОБА_1 з 13.03.2015 призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 501 Закону № 1789-XII. Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжує працювати в органах прокуратури, на час виникнення спірних правовідносин працює на посаді прокурора Золочівської місцевої прокуратури Львівської області.

Суд встановив, що Головне управління ПФУ у Львівській області виконало описані вище рішення судів щодо здійснення перерахунку та виплати позивачеві пенсії за вислугу років - прийняло відповідні розпорядження та з 01.07.2016 виплачувало ОСОБА_1 пенсію за вислугу років в розмірі 6660,65 грн.

01 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, яким серед іншого визначено порядок обчислення розміру пенсійного забезпечення певних категорій працюючих пенсіонерів. Ця норма права поширюється на коло осіб, які відповідають таким критеріям:

- пенсія призначена на умовах законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність»;

- пенсія призначена після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», тобто після 01.11.2011;

- не є особами з інвалідністю I та II груп, особами з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасниками бойових дій, особами, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- продовжують працювати на посадах державної служби, визначених Законом України «Про державну службу», а також на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

За умови відповідності особи сукупності перелічених вище ознак ця норма передбачає такі наслідки:

- з 01.10.2017 пенсія виплачується такій особі у розмірі, обчисленому відповідно до Закону №1058;

- після звільнення з посади виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Слід зауважити, що аналогічні за змістом положення щодо обмеження розміру пенсії за вислугу років працюючих прокурорів є як в частині шістнадцятій статті 501 Закону №1789-XII, так і в частині п'ятнадцятій статті 86 Закону №1697-VII.

ГУ ПФУ у Львівській області в березні 2018 року при перевірці пенсійних справ на предмет правильності нарахування та виплати пенсій виявило, що ОСОБА_1 продовжує працювати в органах прокуратури на посаді прокурора та отримує пенсію за вислугу років у розмірі, що значно перевищує розмір пенсії, визначений відповідно до Закону №1058-IV. При цьому пенсія призначена ОСОБА_1 після 01.11.2011, а він не є особою з інвалідністю I чи II групи, особою з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасником бойових дій чи особою, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, ОСОБА_1 відповідає всім критеріям, визначеним пунктом 131 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому ГУ ПФУ у Львівській області прийняло законне та обґрунтоване рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 та діє правомірно, виплачуючи позивачеві пенсію у розмірі, визначеному Законом № 1058-IV.

З огляду на це суд дійшов висновку, що в межах спірних правовідносин Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області діяло у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обгрунтовано та добросовісно, тому немає підстав для скасування розпорядження №145237 від 08.03.2018 чи визнання дій відповідача протиправними.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 про те, що згаданий розмір пенсії за вислугу років визначено на підставі рішення суду, що набрало законної сили, а його зменшення є протиправним з огляду на норми статей 22 та 64 Конституції України щодо недопустимості звуження та обмеження змісту та обсягу існуючих прав та свобод суд керується такими міркуваннями:

З огляду на те, що оскаржені в цій справі рішення та дії відповідача щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 зумовлені зміною законодавста, що відбулася вже після прийняття судових рішень у справах №445/2355/15-а та №445/1349/16-а та їх виконання відповідачем, то доводи позивача про "припиненння виконання відповідачем рішень судів" за таких обставин є беззмістовними та не заслуговують на увагу. Як вже встановив суд, згадані у позовній заяві рішення судів щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії було виконано, ця обставина сторонами визнається.

Законодавство України передбачає можливість призначення особі пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» до її звільнення з посади прокурора, - тобто особа продовжує працювати та отримує заробітну плату, водночас їй виплачується пенсія за вислугу років.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією особи права на соціальний захист, зокрема і у контексті поняття звуження змісту та обсягу прав на пенсійне забезпечення. Так, Конституційний Суд України в рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Конституційний Суд зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. У рішенні від 25.01.2012 № 3рп/2012 Конституційний Суд України зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Вирішуючи цей спір, суд не може оминути увагою ту обставину, що одним з етапів реформування системи прокуратури України було прийняття в 2014 році Закону №1697-VII, що набрав чинності 15.07.2015. Цим законом серед іншого врегульовано питання збільшення заробітної плати прокурорів. Так, з 1 січня 2017 року посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а також виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірі від 10 до 50 відсотків посадового окладу; фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 81). Тобто прокурори України отримують заробітну плату з Державного бюджету України у кратному до прожиткового мінімуму для працездатних осіб розмірі, тому її розмір щороку переглядається (збільшується) з огляду на збільшення розміру розрахункової величини. Статтею 86 Закону №1697-VII визначено, що пенсія прокурора за вислугу років визначається у відсотковому відношенні від суми його місячної (чинної) заробітної плати.

Водночас законодавець з 01.10.2017 змінив умови пенсійного забезпечення працюючих пенсіонерів, що одночасно із заробітною платою прокурора отримують пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру», тимчасово обмеживши розмір такої пенсії - на час, допоки ці особи продовжують працювати на посаді прокурора. При цьому законодавець передбачив, що з моменту звільнення прокурора з посади це обмеження скасовується та виплата пенсії за вислугу років відновлюється у повному обсязі.

За таких обставин суд не вбачає несправедливості чи порушення конституційних прав позивача в тому, що на час його перебування на посаді прокурора після запровадження достойного рівня оплати праці законодавець одночасно запровадив тимчасове обмеження розміру пенсії прокурора за вислугу років. Територіальний орган ПФУ у спірних правовідносинах діяв на виконання цієї чіткої та зрозумілої вказівки закону та прийняв рішення про перерахунок пенсії позивача відповідно до Закону №1058, що за таких обставин є пропорційним. З огляду на це позовні вимоги про виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 01.03.2018 в повному розмірі (6660,65 грн.) не грунтуються на закону, оскільки відповідно до абзацу 2 пункту 131 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV така виплата стане можливою лише після звільнення позивача з посади прокурора.

Підсумовуючи свої міркування суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З огляду на висновки суду по суті спору, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються та покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21.12.2018.

Суддя Москаль Р.М.