Справа № 0440/6257/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28 листопада 2018 року Справа № 0440/6257/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
представників позивача Клєц Т.С., Шаповала В.В.
представника відповідача-1 Синявського І.Л.
відповідача-2 Іванової Л.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 р. провадження у справі було відкрито, та справу приначено до розгляду у порядку підготовчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
07.11.2018 року директор Приватного підприємства «Алькор» отримав податкову вимога від 04.10.2018 року №106364-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106363-17.
При цьому, в обгрунтування заявленої позовної заяви Приватне підприємство «Алькор» також зазначає, що останнє вважає протиправним як податкову вимогу від 04.10.2018 року №106364-17, так і рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106363-17, та такими, що підлягають скасуванню.
В судове засідання призначене на 28.11.2018 р. з'явились всі сторони у справі.
Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов в повному обсязі за викладених у ньому підстав, та з урахуванням поянень, наданих в судовому засіданні.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні заперечувала проти позовної заяви та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на відзив від19.11.2018 р., в якому зазначив наступне.
Під час проведення документальної позапланової перевірки ПП «Алькор» керівнику підприємства було вручено запит перевіряючого №1 від 09.07.2018, щодо надання до перевірки первинних та бухгалтерських документів по взаємовідносинам з ТОВ «Аркана Голд».
В поданому відзиві від 19.11.2018 р., повноважним представником відповідача-1 було зазначено, що в товарно-транспортних накладних, наданих до перевірки, зазначено у графі «Пункт навантаження» м. Київ, тобто відсутня повна адреса навантаження, що унеможливлює здійснення повного та всебічного аналізу щодо можливості та реальності здійснення завантаження автомобіля.
Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (Форма № 1 Дф) поданого за І квартал 2016 року водії, які зазначені в товарно-транспортних накладних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ТОВ «Аркана Голд» не числяться.
Повноважний представник відповідача-1 зазначає, що відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (Форма № 1 Дф) поданого ТОВ «Аркана Голд» за І квартал 2016 року на підприємстві працювало - 5 осіб.
Аналізом Єдиного реєстру податкових накладних в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «Аркана Голд» встановлено, що TОB «Аркана Голд» здійснює придбання великої кількості товарно-матеріальних цінностей, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх як транспортування, так зберігання.
Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічнім можливостям ТОВ «Аркана Голд».
Досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2015-2016 років група осіб діючи за попередньою змовою на території Донецької, Київської, Дніпропетровської області та м. Києва, в порушення норм ст. 81 ,87, 89ЦК України, ст. 55, 55-1, 56, 57, 62, 79, 80, 89 ГК України та ст. 8, 24 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» створили ряд суб'єктів господарської діяльності (юридичних осіб) в т.ч. ТОВ «Аркана Голд» з метою прикриття незаконної діяльності, яка направлена на здійснення незаконних фінансово-господарських операцій по переводу безготівкових коштів у готівку з використанням поточних розрахункових рахунків зазначених підприємств, відкритих в формування витрат та податкового кредиту для інших суб'єктів підприємницької діяльності без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів (виконання робіт, надання послуг), документального оформлення безтоварних операцій.
Внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205 КК України - створення вищевказаних фіктивних підприємств, здійснили фінансові операції з коштами, які надійшли за начебто виконані роботи (надані послуги) від підприємств реального сектору економіки, які фактично не виконувалися, з метою виводу грошових коштів у тіньовий неконтрольований державою обіг, переведення їх у готівку та їх легалізацію, використовуючи для розміщення, руху та зняття коштів рахунки, які відкриті у ПАТ «ФІНЕКСБАНК» (МФО 380311) вчинили фінансові операції по легалізації (зняттю) зазначених коштів в сумі понад 23 млн. грн., яка у 18 тисяч і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є особливо великим розміром.
Дії невстановлених осіб, які використовуючи підконтрольні їм фіктивні підприємства та здійснюють незаконну діяльність кваліфіковано за ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України. Відповідно до ст.12 КК України за сукупністю дані злочини є особливо тяжкими.
Підприємства зазначені в справі № 210/3398/16-к в т.ч. ТОВ «Аркана Голд» мають ознаки «ризиковості»: відсутній рух активів, зобов'язань (власного капіталу) у процесі здійснення господарських операцій; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в т.ч. за спеціальною освітою; відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій), у тому числі: транспортні засоби, приміщення для зберігання товарів, тощо. Відсутність зв'язку між фактом придбання товарів (робіт, послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку: придбання послуг, використання яких не може мати позитивного впливу на результати господарської діяльності платника податків.
При цьому, суд зазначає, що повноважним представником відповідача-1 у поданому відзиві від 19.11.2018 р. було зазначеного, що досудовими розслідуваннями відносно ТОВ «Аркана Голд» було встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено, що з метою укриття реалізації товарно-матеріальних цінностей за готівкові кошти, третім особам в період 2015 - 2016 років, в порушення вимог Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), відобразили у податковому обліку підприємства господарські операції з постачання товарно-матеріальних цінностей в адресу ряду підприємств в т.ч. ТОВ «Аркана Голд» із ознаками «фіктивності», які фактично не відбувалися, чим зменшиш суму доходів, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, в результаті чого ухилились від сплати податку на прибуток підприємств на суму 1 983 046 грн., а також, в результатідекларування таких взаємовідносин, ухилились від сплати податку на додану вартість на суму 2 403 607 грн., що призвело до ненадходження в бюджет держави грошових коштів в загальній сумі 4 386 653 грн.
Водночас, досудовим розслідуванням встановлена схема сумнівних фінансових операцій суб'єктів господарювання з мінімізації податкових зобов'язань та легалізації коштів отриманих злочинним шляхом. Встановлено схему пов'язаних підприємств, які використовувались для формування податкового кредиту в т.ч. ТОВ «Аркана Голд» (код 40157630) та інші ФСПД, що створені з метою прикриття незаконної діяльності, спрямованої на неправомірне збільшення податкового кредиту з податку на додану вартість і валових витрат реально діючим суб'єктам господарської діяльності.
На підставі викладеного вище, повноважний представник відповідача-1 зазначає, що неможливо підтвердити реальність здійснення фінансово-господарських операцій між ПП «Алькор» та ТОВ «Аркана Голд» у квітні 2016 року на суму податкового кредиту 101 500 грн.
Враховуючі вищевикладене ПП «Алькор» завищено розмір податкового кредиту на суму 101 500 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «Аркана Голд» у квітень 2016 року.
Відтак, зважаючи на викладене, Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідачем-2 - головним державним ревізором інспектором відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Івановою Людмилою Миколаївною письмового відзиву на позовну заяву надано не було, в судовому засіданні було надано усні пояснення по суті заявленого позову та висловлено позицію щодо необгрунтованості зазначеного позову.
В судовому засіданні судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники як позивача так і відповідачів не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 28.11.2018 року.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 2.2 ст.2 Мета та предмет діяльності Статуту ПП «Алькор», предметоом діяльності підприємства є: вирощування зернових, технічних культур,овочівництво, декоративне садівництво, вирощування продукції розсадників, фруктів, ягід, горіхів, культур для виробництва напої в а прянощів; надання послуг у рослиництві і твариництві; оптова та роздрібна торгівля технічними культурами. Зерном на кормами для тварин, квітами та рослинами, живими тваринами, шруками і шкірою, фруктами та овочами, м'ясом та м'ясними продуктми. Молочними продуктами, яйцями, олією та жирами, напоями, цукром, шоколадними, кондитерськими виробами, рибою, морепродуктами та іншими видами продовольчих товарів.
Види діяльності ПП «Алькор» за КВЕД є:
01.11. Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
45.11.Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.
45.19. Торгівля іншими автотранспортними засобами.
46.11. Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами
46.21. Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.
49.41. Вантажний автомобільний транспорт.
41.20. Будівництво житлових і нежитлових будівель.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Східно-Дніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області було направлено на адресу Приватного підприємства «Алькор» запит «Про надання документів та письмових пояснень» від 24.05.2016 року за №4652/10/04-15-15-1.
Відповідно до змісту зазначеного вище запиту від 24.05.2016 р. №4652/10/04-15-15-1 контролюючим органом було зазначено, що за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про можливі порушення ПП «Алькор» податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а саме: в ході проведення аналізу даних ЄРПН за квітень 2016 року, щодо прозорості формування податкового кредиту в розрізі контрагентів встановлено факт отримання схемного податкового кредиту з ПДВ по ланцюгу постачання від ризикових СГ.
Так, на підставі вищевикладеного, відповідно до п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16 та п.п.78. 1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, контролюючим органом було зазначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання даного запиту ПП «Алькор» необхідно надати завірені належним чином копії документів, формування яких передбачено бухгалтерським обліком та які необхідні для документування або спростування факту порушення за період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року, а саме: договори на придбання та продаж продукції; видаткові накладні на придбання та реалізацію; акти приймання-передачі; довіреності на отримання товарів; документи, які підтверджують розрахунки за товари; у разі якщо товари придбано не у звітному періоді, оборотно-сальдову відомість руху ТМЦ по матеріальних рахунках за кожний звітний період (щомісячно); договори про оренду або документи на право власності місць зберігання; документи, що підтверджують транспортування ТМЦ (ТТН, з.д. квитанції або. Подорожні листи); регістри бухгалтерського обліку, які фіксують виконання господарських операцій та бухгалтерські проводки (головна книга, оборотно-сальдові відомості по бух.рах. 631 «розрахунки з постачальниками та підрядчиками», рах.361 «розрахунки з покупцями та замовниками», рах.37 «розрахунки з різними дебіторами», рах.68 «розрахунки за іншими операціями», pax.70 «доходи від реалізації», рах.71 «інший операційний дохід», рах.74 «інші доходи», рах.79 «фінансові результати», pax.30 «каса», рах.31 «рахунки в банках», рах.33 «інші кошти», pax.10 «основні засоби», рах.20 «виробничі запаси», рах.22 «мшп», рах.28 «товари»; відомості(картки) залишків товарно-матеріальних цінностей на складі.
Водночас, контролюючим органом в даному запиті від 24.05.2016 р. №4652/10/04-15-15-1 було зазначено, що при наданні відповіді необхідно зазначити наступну інформацію, а саме: наявність офісних та складських приміщень у тому числі на умовах оренди із зазначенням документу на право володіння (користування); наявність у суб'єкта господарювання відповідних виробничих потужностей, матеріальних і фінансових ресурсів, наявність необхідної кількості працюючих з відповідними фаховими знаннями для здійснення виробництва (надання послуг, виконання робіт) тощо; наявність всіх необхідних висновків про відповідність технічних умов виробництва, зберігання, а також реєстрації обов'язкових підтверджуючих документів (реквізити товару ГОСТу, ТУ, марки, типу, заводу-виробника) тощо.
Так, позивачем - ПП«Алькор» листом від 06.06.2016 р. за №1 на запит «Про надання документів та письмових пояснень» від 24.05.2016 року за №4652/10/04-15-15-1 було направлено на адресу Східно-Дніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області письмові пояснення та копії всіх запитуваних бухгалтерських документів, перелік яких зазначений безпосередньо в тексті листа від 06.06.2016 р. за №1.
Зокрема, але не вичерпно: укладені договори на постачання та реалізацію товарів (робіт, послуг) з додатками, що є невід'ємною частиною таких договорів; фінансово-господарські документи, що підтверджують сплату грошових коштів: платіжні доручення, виписки банківських установ, прибуткові та видаткові касові ордери, чеки РРО та інше. При здійсненні взаємозаліку вказати дату, номер, суму акта, зустрічні вимоги, наявність та підстави виникнення дебіторської (кредиторської) заборгованості; оборотно-сальдові відомості та ж/о по рахункам 281, 301, 311, 361, 362, 371, 631, 682, 685 та/або інші, в яких відображені операції по придбанню товарів ( робіт, послуг) та їх подальшу реалізацію (використання у власній господарській діяльності); фінансово-господарські документи, що підтверджують передачу товарів, виконання робіт (надання послуг) : прибуткові та видаткові накладні, податкові накладні (в разі наявності), рахунки фактури, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), тощо; надати договори з перевізниками на транспортування придбаних та реалізованих товарів на всіх етапах його руху та документи, що підтверджують такі операції ( товарно-транспортні накладні, залізничні квитанції про приймання вантажу тощо); реквізити підприємства - перевізника на всіх етапах його руху, форма розрахунків (грошова, вексельна, взаємозалік) між платником податків та перевізником, стан таких розрахунків станом на кінець вказаного періоду, платіжні доручення (інші розрахункові документи), які підтверджують оплату транспортування товару; документи щодо підтверджують здійснення вантажно-розвантажувальних робітна всіх етапах його руху, наявність необхідної техніки та трудових ресурсів для їх виконання.
При цьому, контролюючим органом зазначено, що ПП «Алькор» необхідно надати копії документів та пояснення, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) з TOB «Аркана Голд» за квітень 2016 року.
Зокрема, але не вичерпно: накази про призначення на посаду керівника та головного бухгалтера на дату надання інформації та на момент здійснення фінансово-господарської операції з контрагентом; договори (угоди) про використання офісних та складських приміщень; інформацію про наявність власник або орендованих складських приміщень; інформацію про власні виробничі потужності (в разі оренди, надати документи на підставі яких відбувається оренда (договори, інше); підтвердити форму та стан розрахунків; надати акти виконаних робіт); наявність основних фондів (власних та/або орендованих) - надати ж/о (картка рахунку) по рахунку 10 за відповідні періоди, а також надати інформацію щодо їх використання у виробничому процесі; документи на право власності; наявність ліцензії на проведення відповідної діяльності підприємства, якщо це передбачено діючим законодавством; штатний розпис підприємства за відповідні періоди із зазначенням посад та посадових окладів; наявність достатньої кількості кваліфікованих працівників у штаті для здійснення господарської діяльності; договори на наданні послуги та додатки до них; придбання товарів (робіт, послуг); акти виконаних робіт/наданих послуг; звіти та інші документи які підтверджують надання придбаних послуг; форма розрахунків (грошова, вексельна, взаємозалік) між підприємством та контрагентом, стан таких розрахунків станом на кінець періоду, що перевіряється, та на дату надання інформації, платіжні доручення, акти заліку, реєстри придбання робіт, послуг; оборотно-сальдові відомості та ж/о по рахункам 30, 31, 36, 37, 63, 68, 90, 91, 92, 94, 97 та/або інші, в яких відображені операції по придбанню послуг та їх подальшої реалізації (використання у власній господарській діяльності).
Водночас, контролюючим органом зазначено, що у разі, якщо підприємство ПП «Алькор» не є кінцевим споживачем товару, придбаного у TOB «Аркана Голд» за період квітень 2016 року, то необхідно вказати: реквізити підприємства покупця, якому надано послугу код ЄДРПОУ, назва підприємства, адреса місця знаходження, індивідуальний податковий номер); надати копії документів, згідно з якими, надано та оплачено послуги; відображення операції по реалізації послуг у складі податкових зобов'язань в декларації по ПДВ (вказати місяць); вказати суму ПДВ, яка фактично нарахована після здійснення посередницької операції по придбанню та реалізації (віднесено в ДТ та KT рахунку 641) та сплачено до бюджету; договорів/угод та специфікацій (додатків) до них; акти виконаних робіт/наданих послуг на продаж вказаних послуг; платіжні доручення, акти заліку, реєстри продажу послуги. У разі, якщо підприємство є кінцевим споживачем товару, придбаного у TOB «Аркана Голд» за період квітень 2016 року або використовувало товар у власних господарських потребах, письмово повідомити про це та підтвердити документально, як саме використано отримані послуги.
«Алькор» від 11.09.2017 р.
В матеріалах справи містяться відомості, що головним державним ревізором інспектором відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Івановою Л.М. було складено та направлено на адресу ПП «Алькор» запит перевіряючого №1 від 09.07.2018 р. з тексту якого вбачається наступне.
У разі подальшої реалізації ТМЦ, придбаних у ТОВ «Аркана Голд», необхідно надати: договори укладені з контрагентами-покупцями, видаткові накладні, акти прийому-передачі ТМЦ, довіреності на отримання ТМЦ, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, банківські виписки, оборотно-сальдові відомості по рахунку 36 (розрахунки з покупцями та замовниками), 311 (поточні рахунки в національній валюті), 301 (каса в національній валюті), 28 (товари), в яких відображено реалізація ТМЦ.
У разі, якщо ПП «Алькор» є кінцевим споживачем ТМЦ, придбаних у ТОВ «Аркана Голд» у квітні 2016 року або використало у власних господарських потребах, необхідно надати: акти на списання ТМЦ, накладну на переміщення ТМЦ зі складу, первинні документи, якими підтверджується внесення добрива та прізвище відповідальної особи.
При цьому, в запиті перевіряючого №1 було зазначено про те, що ПП «Алькор» необхідно надати копію паспорту ОСОБА_8. та копію наказу на призначення керівником ПП «Алькор».
ПП «Алькор» листом від 09.07.2018 року на запит перевіряючого №1 від 09.07.2018 р., вчетверте було направлено на адресу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області письмові пояснення та копії всіх запитуваних бухгалтерських документів, перелік яких визначений безпосередньо в листі від 09.07.2018 р.
Перевірка проводилась в період з 09.07.2018 р.
При цьому, з пояснень сторін судом було встановлено, що фактично зазначена перевірка була здійснена в приміщенні відповідача-2, тобто за змістом не відповідача визначенню документальної виїзної позапланової перевірки.
В матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення №505 від 20.07.2018 року, який складений головним державним ревізором інспектором відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Івановою Л.М.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2018 року ПП «Алькор» було отримано податкову вимогу від 04.10.2018 року №106364-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106363-17, які прийняті в.о.заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби України Ясаковим М.О.
Також, ГУ ДФС у Дніпропетровській області попереджало, що починаючи з 02.10.2018 року на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні), і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу, а також на інше майно, на яке платник податків набуде право власності в майбутньому, розповсюджується право податкової застави, а на суму податкового боргу нараховуються пеня та застосовуються штрафні (фінансові) санкції (штрафи), визначені ПК України. Контролюючим органом буде здійснено опис майна в податкову заставу.
Вимагаю терміново сплатити суму податкового боргу.
Рішенням про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106363-17 було вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків Приватного підприємства «Алькор» (), а у разі, якщо на момент складання акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша за суму податкового боргу, - також того майна, право власності на яке він набуде у майбутньому.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податковою контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, тощо.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 КАС України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і обєктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Стаття 2 КАС України зазначає, що основними завданнями (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі; 5) обовязковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ч.3 ст.2 КАС України, є принцип верховенства права, який відповідно до ст.6 КАС України, полягає в наступному: суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; зясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до ст.21 ПК України визначені обов'язки контролюючих органів, серед яких обов'язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати поршень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Статтею 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов'язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу України визначає, що підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.

Контролюючими органами вищого рівня є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, - для контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць (п.55.2 ст.55 ПК України).

Порядок оскарження рішень контролюючих органів визначений у ст.56 ПК України, п. 56.1 якої визначає,що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).

Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним контролюючим органом.

Відповідно до норм ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст.62 ПК України, до них відноситься, зокрема, відповідно до п.62.1.3. ПК України здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України,платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому великий платник податків зобов'язаний також надати в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб копії документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів (якщо такі документи створюються ним в електронній формі), не пізніше робочого дня, наступного за днем початку документальної виїзної планової, позапланової перевірки, документальної невиїзної перевірки.

Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов'язані надавати інформацію в електронній формі, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов'язку подання її в електронній формі.

Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб документів, які відповідно до цього Кодексу пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів(якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.85.6 ст.85 ПК України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до п.85.8 ст.85 ПК України, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до норм ст.89 ПК України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобов'язань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобов'язань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до норм ст.89 ПК України, право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу;

у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються

на даних бухгалтерського обліку. Підприємства, які мають право ведення спрощеного обліку доходів і витрат та не зареєстровані платниками податку на додану

вартість, можуть узагальнювати інформацію в регістрах бухгалтерського обліку без застосування подвійного запису.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складенів електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього днякожного місяця. Права і обов'язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших

учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність

відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов'язковим є складання реєстру

документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством. Вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Здійснивши системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства України та надаючи оцінку доводам сторін, як викладених в заявленій позовній заяві та відзиві до неї, так і в поясненнях, наданих в судовому засіданні, суд виходить з наступного.

Суд критично ставиться до позиції Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області, яка викладена в акті перевірки від 20.07.2018 р. №390999/04-36-14-19/34196331, на підставі якого винесено податкове-повідомлення рішення, а саме: від 22.08.2018 року №, яким Приватному підприємству «Алькор» визначено суму податкового зобов'язання в розмірі 101 500,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25 375,00 грн., та копія розрахунку застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість до акта перевірки ПП «Алькор» () від 20.07.2018 року №39099/04-36-14-19/34196331, оскільки висновки, які зазначені контролюючим органом органом, не відповідають дійсним обставинам справи, зроблені без належного дослідження усіх наявних доказів у справі, що було виявлено під час судової стадії дослідження доказів та безпідставність яких підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи.

Суд зауважує, що, викладаючи зазначені припущення у формі висновків в акті перевірки від 20.07.2018 р. №390999/04-36-14-19/34196331, відповідач жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України не довів в судовому засіданні викладених у вказаному вище акті перевірки обставин, що мали наслідком виникнення зазначених припущень у відповідача та потягли за собою винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, судом при розгляді зазначеної справи були дослідженні оригінали та долучені до матеріалів справи копії зазначених вище первинних документів бухгалтерського обліку, які підтверджують дійсність та товарність господарських операцій позивача із зазначеним вище контрагентом, а саме: ТОВ «Аркана Голд».

Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 11.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд», в особі директора Ляха Андрія Олеговича, що діє на підставі Статуту, (Продавець) та Приватним підприємством «Алькор», в особі директора ОСОБА_8, що діє на підставі Статуту, (Покупець) укладено Договір поставки №93.

Відповідно до умов зазначеного вище договору поставки №93 від 11.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» зобов'язувалось передати у власність (повне господарське ведення) Приватного підприємства «Алькор», належний йому товар, а Приватне підприємство «Алькор», зобов'язувалось прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

Судом встановлено, що поставка товару здійснювалась за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд».

Приватне підприємство «Алькор» у квітні місяці 2016 року придбало у Tовариства з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» () потрійне фізіологічно нейтральне мінеральне добриво «Нітроамофоска» у кількості 58,5 тн. на суму 609 000,00 грн., в т.ч. - ПДВ 101 500 грн.

Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що за потрійне фізіологічно нейтральне мінеральне добриво «Нітроамофоска» Приватним підприємством «Алькор» було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» грошові кошти у безготівковій формі з поточного рахунку підприємства № 1, а саме: 18.04.2016 року платіжне доручення №23 на суму - 154 500,00 грн.; 26.04.2016 року платіжне доручення №26 на суму - 240 000,00 грн.; 28.04.2016 року платіжне доручення №28 на суму - 211 551,00 грн.; з рахунку по податку на додану вартість №: 27.04.2016 року платіжне доручення №27 на суму - 2 949,00 грн.

Всього Приватним підприємством «Алькор» було сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» у квітні місяці 2016 року грошові кошти в розмірі 609 000,00 грн.

В підтвердження зазначеного, позивачем - ПП «Алькор» під час судового розгляду справи було зазначено, що ТОВ «Аркана Голд» виписало на видачу ПП «Алькор» добрива рахунок №93 від 11.04.2016 року, видаткову накладну №93 від 11.04.2016 року, податкову накладну №92 від 11.04.2016 року на загальну суму 609 000,00 грн., з них сума ПДВ складає 101 500,00 грн.

Зазначена вище податкова накладна була зареєстрована Державною податковою службою України 22 квітня 2016 року за реєстраційним номером , що підтверджується відомостями, які містяться в матеріалах справи.

Відтак, ПП «Алькор» у відповідності до норм чинного податкового законодавства включило цей податок на додану вартість у податковий кредит, вважаючи, що має всі підстави, щоб його включити у свою податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень місяць 2016 року.

При цьому, суд зазначає, що повноважним представником позивача - ПП «Алькор» було надано як контролюючому органу на запити останнього, так і під час судового розгляду справи первинні документи, що підтверджують виконання умов договору №93 від 11.04.2016 р., а саме: касові документи за квітень місяць 2016 року; виписки по рахунку №1, рахунку з ПДВ № та податкові доручення до них, які підтверджують сплату грошових коштів за отримані добрива; рахунки, видаткові накладні, податкові накладні, договори, акти виконаних робіт, накладні при відвантаженні товаро-матеріальних цінностей, товаро-транспортні накладні, установчі документи постачальників за квітень місяць 2016 року; рахунки, видаткові накладні, податкові накладні,складські квитанції, акти приймання-передачі, картки аналізу зерна, довіреність на отримання продукції, договори поставки за квітень місяць 2016 року; договори оренди основних засобів; договори оренди автомобіля; зворотньо-сальдові відомості по рахунках 361 «Розрахунки з покупцями», 631 «Розрахунки з постачальниками» та картки обліку до них за період з 01.01.2016 року по 01.05.2016 року; журнал-ордер №8. Рахунок 64 «Розрахунки за податками й платежами» за чотири місяці 2016 року; виробничі запаси - рахунки 20. 203 Паливо; 208 «Матеріали сільськогосподарського призначення» станом з 01.01.2016 року по 01.05.2016 року та картки обліку по них (залишки товаро-матеріальних цінностей на складі); рахунки - 70 «Доходи від реалізації», 79 «Фінансові результати»; зворотньо-сальдова відомість станом на 01.05.2016 року; видаткові накладні на використання нітроамофоски та акти на фактичне її використання, так як Приватне підприємство «Алькор» є кінцевим споживачем товару; залишки товарно-матеріальних цінностей по рахунках 22 («МШП»), рахунку 28 («Товари») відсутні; копії з журналу реєстрації доручень по 01.05.2016 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Водночас суд зазначає, що позивачам - ПП «Алькор» було надано в підтвердження використання останнім добрива на власні потреби, а саме: акт №1 про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив, ядохімікатів і гербіцидів від 07.05.2016 року; накладна №1 від 06.05.2016 року; акт №2 про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив, ядохімікатів і гербіцидів від 12.05.2016 року; накладна №1 від 10.05.2016 року, копії зазначених документів містяться в матеріалах

Вимоги до змісту первинного облікового документу встановлені ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно з якою такий документ повинен містити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, первинні документи відповідно до переліку, зазначеного вище, долучені до матеріалів справи, містять усі передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» реквізити, та, виходячи зі змісту акту перевірки від 20.07.2018 р. №390999/04-36-14-19-34196331, відповідачем не оскаржується їх наявність та не зазначається про їх дефектність.

Крім того, суд надаючи належну оцінку спірним правовідносинам при розгляді даної справи, зазначає наступне.

При розгляді справи №0440/6257/18, враховуючи висновок відповідача, викладений в акті перевірки від 20.07.2018 р. №390999/04-36-14-19-34196331, на підставі якого винесено податкове повідомленні-рішення від 22.08.2018 р. №, позивачем під час судового розгляду справи на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з вищезазначеними контрагентом було надано первинні бухгалтерські документи, копії яких містяться в матеріалах справи.

Детальний аналіз сукупності всіх наданих до суду документів, які наявні в матеріалах справи ставить під сумнів висновок контролюючого органу щодо нереального характеру правочинів, укладеного між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Аркана Голд».

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість висновків відповідача, зазначених в акті перевірки від 20.07.2018 р. №39099/04-36-14-19/34196331, хибність зайнятої ним позиції та невідповідність її чинному законодавству України.

При цьому, оскільки відповідачем в порядку, передбаченому ч.2 ст.77 КАС України не доведено правомірності позиції, викладеної в акті перевірки від 20.07.2018 р. №39099/04-36-14-19/34196331, що стала підставою для винесення податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 р. №, суд приходить до висновку про необґрунтованість тверджень відповідача щодо порушення позивачем порядку формування податкового кредиту в перевіряємий період.

Суд зауважує, щозазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17), в якій зазначається, що для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України. Так, господарські операції позивача з зазначеними вище контрагентами здійснювались в межах господарської діяльності, є реальними та підтверджуються необхідними документами.При цьому, зазначено, шо податкова інформація по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Крім того, правова позиція Верховного Суду викладена, в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 р. у справі №804/1963/17 (адміністративне провадження №К/9901/3418/17) полягає в наступному.

Посилання податкового органу на те, що контрагенти особисто не є виробниками товару (продукції), не доведення дотримання ними Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, за умови, що податковий кредит за результатами придбання послуг перевезення податковим органом взагалі не перевірявся, недотримання особливостей постачання та приймання товару, є неприйнятним, оскільки до умов формування податкового кредиту безпосереднього відношення не мають.Акт перевірки, як основний доказ податкових правопорушень не утримує в собі повного дослідження господарських операцій в частині отримання Товариством, оприбуткування ним товару (продукції), списання її у виробництво, використання у господарській діяльності. Натомість акт перевірки наповнений правовими нормами, які на думку Суду потребують застосування, а не наведення їх тексту.Відтак, актом перевірки не встановлені податкові правопорушення, внаслідок неповноти їх дослідження.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В судовому засіданні представник контролюючого органу не надав суду жодних пояснень з посиланням на чинне законодавство України, які б передбачали наявність повноважень контролюючого органу на встановлення факту нікчемності (фіктивності) правочинів або визнання їх такими, що не відповідають закону, в тому числі вимогам ст.ст.203, 215. 228, 662, 655, 656 ЦК України в актах перевірок суб'єктів господарювання.

Частинами 1 та 5 ст.203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина 2 ст.215 ЦК України передбачає, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ч.5 ст.216 ЦК України вимогу про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути висунуто будь - якою зацікавленою особою.

До кола таких зацікавлених осіб контролюючі органи не відносяться, оскільки ст.1 ЦК України визначає, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, що ґрунтуються на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій обособленості їх учасників. А до майнових відносин, що ґрунтуються на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони іншій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту ст.215 ЦК України вбачається, що нікчемним правочином визнається лише той правочин, недійсність якого встановлена законом, зокрема, ст.228 ЦК України визначено, що правочин, який порушує публічний порядок, тобто такий який був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, є нікчемним, а відтак визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За змістом ч.3 ст.228 ЦК України правочин, при здійсненні якого недодержуються вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, може бути визнаний недійсним судом.

Правочинами, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема є: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режими вилучення з обігу або обмеження в обігу об'єктів цивільного права, тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним, тощо.

Також суд зауважує, що при розгляді зазначеної справи особлива увага була приділена саме з`ясуванню підстав, що передували винесенню оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 р. №, у тому числі і з`ясуванню підстав проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор».

Суд зазначає, що доводи повноважного представника відповідача-1, викладені у відзиві від 19.11.2018 р. вх. №54790/18 стосовно того, що контрагент позивача - ТОВ «Аркана Голд» є фігурантом як у кримінальних провадженнях, а саме: №0000474 від 07.08.2015, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 та ч.3 ст.209 КК України; №0000040 від 01.02.2018 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.212 КК України; №0000025 від 29.04.2016 р.; №0000043 від 11.10.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України; №0000044 від 12.10.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України; №0000096 від 28.03.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212, ч.2 ст.205 КК України, так і має ознаки «ризиковості», в підтвердження чого повноважний представник відповідача послався на справу №210/3398/16-к спростовуються наступним.

Повноважним представником відповідача не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, в розуміні ст.ст. 73, 74 КАС України стосовно наявності вироків суду, які б набрали законної сили за зазначеними вище кримінальними провадженнями, а саме: №0000474 від 07.08.2015, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.205 та ч.3 ст.209 КК України; №0000040 від 01.02.2018 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.212 КК України; №0000025 від 29.04.2016 р.; №0000043 від 11.10.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України; №0000044 від 12.10.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України; №0000096 від 28.03.2016 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212, ч.2 ст.205 КК України, як не було надано й копій матеріалів даних кримінальних проваджень.

При цьому, суд зазначає, що повноваженим представником відповідача-1 не було додано як до примірнику відзиву на позовну заяву від 19.11.2018 р., так під час судового розгляду справи доказів, що ТОВ «Аркана Голд» має ознаки «ризиковості», зазначені, як вказує на те останній у справі №210/3398/16-к, як не було надано й копії відповідного судового рішення у справі №210/3398/16-к, з відміткою про набрання законної сили даного рішенням.

Відтак зазначені вище доводи відповідача носять загальний характер, без наведення інформації та надання доказів у відповідності до ст.ст. 73, 74 КАС України, які б засвідчили конкретні обставини «ризиковості» ТОВ «Аркана Голд», а тому не можуть спростовувати фактичне здійснення господарських операцій з боку позивача.

Щодо доводів повноважного представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву від 19.11.2018 р. вх.№5779/18, а саме: «в ТТН, наданих до перевірки, зазначеного в графі «Пункт навантаження» м.Київ», тобто відсутні повнова адреса навантаження, що унеможливлює здійснення повного та всебічного аналізу щодо можливості та реальності здійснення завантаженняя автомобіля», суд зазначає наступне.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Під час судового розгляду даної справи було встановлено реальність відображених в податковому та бухгалтерському обліку господарських операцій, наявність у позивача - ТОВ «Алькор» як первинних документів, так і фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару і подальшою господарською діяльністю останнього.

Так, суд зазначає, що зазначені вище доводи повноважного представника відповідача-1, відносно оформлення товарно-торанспортних накладних є необґрунтованими, оскільки судом встановлені обставини, які зазначені вище по тексту, щодо складення як видаткової накладної №93 від 11.04.2016 р., так і податкової накладної №92 від 11.04.2016 р. на загальну суму 609 000, 00 грн., з якої сума ПДВ складає 101 500,00 грн., та яка зареєстрована Державною податковою службою України 22 квітня 2016 р. за №.

Відтак, виявлені недоліки товарно-транспортних документів не можуть беззаперечно свідчити, що господарська операція не відбулася.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується також позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 р. у справі №818/1104/17 (адміністративне провадження №К/9901/28383/18), в якій зазначається, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Доводи скаржника щодо про ненадання оцінки обставинам, встановленим судом першої інстанції, які пов'язані із неправильним оформленням первинних бухгалтерських документів, є необґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції встановлені обставини складення видаткових та податкових накладних, та правомірно здійснено висновок, що визначені в акті перевірки помилки в первинних документах та виявлені недоліки товарно-транспортних документів не можуть беззаперечно свідчити, що господарська операція не відбулася.

Відтак суд зазначає, що відповідачем - Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області, у відповідності до норм ст.73, 74 КАС України, під час судового розгляду справи, не було доведено правомірності підстав формування оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 р. №, всуперечь положенням ст.77 КАС України, яким визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Натомість, позивачем з урахуванням належних письмових доказів в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, як доданих до позовної заяви, так і наданих в судовому засіданні та долучених до матеріалів справи, детально наведених вище, спростовані доводи відповідача відповідно до наданих як пояснень, так і відзиву останнім в порядку ст.77 КАС України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необ`єктивность та недостовірність висновків Головного управління Державної фіскальної служби України в Дніпропетровській області, викладених у акті перевірки ПП «Алькор» від 20.07.2018 № 390999/04-36-14-19/34196331, опрацювання яких мало наслідком винесення контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 р. №.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17), в якій зазначається, що для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України. Так, господарські операції позивача із зазначеним вище контрагентом здійснювались в межах господарської діяльності, є реальними та підтверджуються необхідними документами. При цьому, зазначено, шо податкова інформація по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Крім того, правова позиція Верховного Суду викладена, в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 р. у справі №804/1963/17 (адміністративне провадження №К/9901/3418/17) полягає в наступному.

Посилання податкового органу на те, що контрагенти особисто не є виробниками товару (продукції), не доведення дотримання ними Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, за умови, що податковий кредит за результатами придбання послуг перевезення податковим органом взагалі не перевірявся, недотримання особливостей постачання та приймання товару, є неприйнятним, оскільки до умов формування податкового кредиту безпосереднього відношення не мають. Акт перевірки, як основний доказ податкових правопорушень не утримує в собі повного дослідження господарських операцій в частині отримання Товариством, оприбуткування ним товару (продукції), списання її у виробництво, використання у господарській діяльності. Натомість акт перевірки наповнений правовими нормами, які на думку Суду потребують застосування, а не наведення їх тексту. Відтак, актом перевірки не встановлені податкові правопорушення, внаслідок неповноти їх дослідження.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, встановивши в судовому засіданні та підтвердивши доказами, наявними в матеріалах справи, факт прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття зазначених рішень; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, що мають наслідком порушення прав та законних інтересів позивача в публічно-правових відносинах з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, суд вважає, що належним засобом щодо поновлення такого порушеного права буде визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетроській області від 22.08.2018 р. №.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Алькор» () №3726-п від 03.07.2018 року суд зазначає наступне.

Відповідно до п.78.1 ст.78 ПК України, Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом; платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається: у разі розгляду заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, - контролюючим органом, який проводив перевірку; під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків; виключено; розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків; платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень; щодо платника податку подано скаргу: про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит; або про ненадання таким платником податків акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної у разі ненадання таким платником податків протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання письмового запиту контролюючого органу, в якому зазначається інформація із скарги, пояснень та документального підтвердження на цей запит; виключено; отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону; контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато службове розслідування або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки; у разі отримання документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1.1 підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу;

неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пунктів 39.4 і 39.5 статті 39 цього Кодексу; отримано звіт про контрольовані операції, надісланий платником податків відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу. У такому разі перевірка проводиться виключно з питань контролю трансфертного ціноутворення; платником податків не подано в установлений пунктом 50.3 статті 50 цього Кодексу строк уточнюючий розрахунок для виправлення помилок, виявлених за результатами електронної перевірки, проведеної за заявою платника податків; виявлено розбіжності даних, що містяться у зареєстрованих акцизних накладних/розрахунках коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних та деклараціях з акцизного податку, поданих платником акцизного податку, що реалізує пальне; платником податків не надано для проведення зустрічної звірки інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Така перевірка проводиться виключно з питань, зазначених у запиті контролюючого органу.

Так, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом безпідставно, в порушення зазначеної вище норми ст. 78 ПК України було сформовано оскаржуваний наказ №3726-п від 03.07.2018 року.

При цьому, суд зазначає, що під час судового розгляду судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на запити як контролюючого органу, а саме: від 24.05.2016 р. №4652/10/04-15-15-1; від 27.07.2016 р. №13431/10/04-10-14-0017; від 24.07.2017 р. №16900/10/04-36-14-12-12, так і запит перевіряючого №1 від 09.07.2018 р. було надано копії всіх витребуваних первинних документів, що підтверджується копіями відповідей на зазначені запити, а саме: від 06.06.2016 р. №1; від 10.08.2016 р. №2; від 11.09.2017 р. №3 та 09.07.2018 р., що не заперечувалось і представником відповідача-1 та відповідача-2.

Водночас суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні відомості, що контролюючим органом було отримано, а саме: податкову інформацію; судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону; контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов'язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з'ясування під час перевірки питань, що повинні бути з'ясовані під час перевірки для винесення об'єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації; документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1.1 підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу тощо.

Відтак, оскаржуваний наказ від 03.07.2018 р. №3726-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Алькор» ()» є прийнятим відповідачем безпідставно, в порушення норм ст. 78 ПК України.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ від 03.07.2018 р. №3726-п є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання дій Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по прийняттю рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () за період з 09.07.2018 року по 13.07.2018 року протиправними, та визнання протиправними дій головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Іванової Людмили Миколаївни по складанню запиту перевіряючого №1 від 09.07.2018 року, дій щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () за період з 09.07.2018 року по 13.07.2018 року, та дії з складання Акту №39099/04-36-14-19/34196331 від 20.07.2018 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» () за період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг), придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» () за період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року, суд зазначає наступне.

Оскільки правова оцінка оскаржуваним діям Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по прийняттю рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () за період з 09.07.2018 року по 13.07.2018 року та діям головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Іванової Людмили Миколаївни по складанню запиту перевіряючого №1 від 09.07.2018 року, дій щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () за період з 09.07.2018 року по 13.07.2018 року, та дій з складання Акту №39099/04-36-14-19/34196331 від 20.07.2018 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» () за період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг), придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» () за період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року, судом була надана під час встановлення протиправності як оскаржуваного наказу від 03.07.2018 р. №3726-п, так і податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 року №, суд приходить до висновку, що в задоводенні позовних вимог про визнання дій Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по прийняттю рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () за період з 09.07.2018 року по 13.07.2018 року протиправними слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 04.10.2018 року №106364-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106364/17, що прийняті в.о.заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2018 р. контролюючим органом було сформовано оскаржувану податкову вимогу від 04.10.2018 року №106364-17, однак суд зазначає, що представником відповідача під час судового розгляду справи не було доведено правомірність її формування, у відповідності до норм ст.59 ПК України.

При цьому суд зазначає, що сума оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 року №, наразі не узгодженою.

Відтак, у контролюючого органу відсутні правові підстави для нарахування визначеної у податковій вимозі 04.10.2018 року №106364-17 суми грошового зобов'язання.

Щодо рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106364/17, суд зазначає наступне.

04.10.2018 р. контролюючим органом, начебто, у зв'язку із наявністю у позивача вищевказаного податкового боргу було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106364/17, яким, відповідно до ст.89 розд.ІІ ПК України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків Приватного підприємства «Алькор» (), а у разі, якщо на момент складання акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша за суму податкового боргу, - також того майна, право власності на яке він набуде у майбутньому.

Судом зазначає, що оскільки податкова вимога від 04.10.2018 року №106364-17 визнана судом протиправною, відтак, рішення відповідача про опис майна позивача у податкову заставу від 04.10.2018 року №106364/17 є передчасним та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що що податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу можуть бути прийняті контролюючим органом за наявності у платника податків податкового боргу, визначеного ст.89 ПК України, яким безпосередньо визначено виникнення права податкової застави.

При цьому, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума податкового зобов'язання, яка жодним чином не вважається такою, з урахуванням її судового оскарження з боку позивача.

Відтак, винесення зазначених рішень відповідачем-1 за наявності поданого позивачем позову до суду, предметом якого є, в тому числі оскарження податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 р. № із зазначеною сумою податкового зобов'язання дійсно є передчасним, має протиправний характер та суперечить нормам ПК України.

Щодо позовної вимоги позивача про поновлення строку на визнання протиправним дій Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по прийняттю рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () за період з 09.07.2018 року по 13.07.2018 року, визнання протиправним та скасування наказу заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Алькор» () №3726-п від 03.07.2018 року, та оскарження податкової вимоги від 04.10.2018 року №106364-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106364/17, що прийняті в.о.заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, суд зазначає, що останнім не було передбачено застосування до позовної заяви поданої Приватним підприємством «Алькор» Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Іванової Людмили Миколаївни про, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 12.11.2018 р., визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по прийняттю рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства "Алькор" () за період з 09.07.2018 р. по 13.07.2018 р.; визнання протиправним та скасування наказу заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Алькор" () №3726-п від 03.07.2018 року; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 р. №; визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 04.110.2018 р. №106364-17; визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 р. №106364/17; визнання протиправними дій головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Іванової Людмили Миколаївни по скасуванню запису перевіряючого №1 від 09.07.2018 р.; визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства "Алькор" за період з 09.07.2018 р. по 13.07.2018 р.; визнання протиправними дій зі складання акта №39099/04-36-14-19/34196331 від 20.07.2018 р. про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства "Алькор" () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркана Голд" () за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р. та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркана Голд" () за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р. суто «формального підходу», та, як наслідок перешкоджання доступу ПП «Алькор» до суду.

Дніпропетровський окружний адміністративним суд, враховуючи ст.55 Конституції України, відповідно до змісту якої кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, надав позивачу - Приватному підприємству «Алькор» можливість реалізувати своє право на звернення до суду шляхом участі в судових засіданнях, призначених як на 17.10.2018 р., 12.11.2018 р., 19.11.2018 р. та 28.11.2018 р., для надання відповідних пояснень та доводів, та вирішення даної позовної заяви по суті, враховуючи підставу, на яку позивач посилається, як на істотну для справи обставину, а також зважаючи на необхідність відсутності суто формального підходу при призначенні, розгляді і вирішенні справ з огляду на пропуск відповідного строку звернення до суду.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі №204/5502/17 (2-а/204/208/17) (адміністративне провадження №К/9901/22212/18), в якій зазначається наступне.

Верховний Суд України в постанові від 11 вересня 2017 року, ухваленій за заявою про перегляд судових рішень з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом, зазначив, що у справі, що розглядається, рішенням Європейського суду з прав людини встановлено порушення національним судом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права підприємства-заявника на доступ до суду, оскільки Вищий господарський суд України при розгляді повторної касаційної скарги ТОВ «Фріда» виявив надмірний формалізм, повертаючи скаргу без розгляду у зв'язку пропуском строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку, і безпідставно не дав оцінки супровідному листу підприємства-заявника, в якому містилося клопотання продовжити відповідний строк і розглянути по суті касаційну скаргу.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до квитанцій, а саме: від 02.08.2018 р. № 4093021 на суму 3 524 грн.; від від 12.11.2018 р. за № 34196331 за подання позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у загальному розмірі 5 286,00 грн. (п?ять тисяч двісті вісімдесят шість грн. 00 коп.), який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.

Враховуючи часткове задоволення позовної заяви Приватного підприємства "Алькор" (пров.Щастя (Будьонного), буд.7, кв.2, смт.Васильківка, Дніпропетровська обл., 52600) до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Іванової Людмили Миколаївни про, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 12.11.2018 р., визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по прийняттю рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства "Алькор" () за період з 09.07.2018 р. по 13.07.2018 р.; визнання протиправним та скасування наказу заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Алькор" () №3726-п від 03.07.2018 року; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 р. №; визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 04.110.2018 р. №106364-17; визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 р. №106364/17; визнання протиправними дій головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Іванової Людмили Миколаївни по скасуванню запису перевіряючого №1 від 09.07.2018 р.; визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства "Алькор" за період з 09.07.2018 р. по 13.07.2018 р.; визнання протиправними дій зі складання акта №39099/04-36-14-19/34196331 від 20.07.2018 р. про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства "Алькор" () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркана Голд" () за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р. та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркана Голд" () за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р., суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, а саме, судового збору у розмірі 5 286, 00 грн. (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість грн., 00 коп.), оскільки позовним вимогами про визнання протиправним дій Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по прийняттю рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () за період з 09.07.2018 року по 13.07.2018 року, та визнати протиправними дй головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Іванової Людмили Миколаївни по складанню запиту перевіряючого №1 від 09.07.2018 року, дії щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () за період з 09.07.2018 року по 13.07.2018 року, та дії з складання Акту №39099/04-36-14-19/34196331 від 20.07.2018 року про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства «Алькор» () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» () за період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг), придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркана Голд» () за період з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року, судом було надано оцінку при з'ясуванні обставин щодо протиправності винесеного наказу від 03.07.2018 р. №3726-п; податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 р. №; податкової вимоги від 04.10.2018 року №106364-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106364/17.

Щодо позовних вимог про стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (), на користь Приватного підприємства «Алькор» (, поштова адреса місцезнаходження юридичної особи - 52600, Дніпропетровська область, Васильківський район, смт. Васильківка, провул. Щастя (Будьонного), буд. 7, кв. 2), понесених Приватним підприємством «Алькор» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 500 (дев?ять тисяч п?ятсот ) грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розглянувши договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 25.07.2018 року; ордер на надання правової допомоги серії ЗП №024411 від 25.07.2018 року; акт здачі-прийому виконаних робіт (наданих послуг) від 02.08.2018 року; акт здачі-прийому виконаних робіт (наданих послуг) від 06.09.2018 року; витяг з Єдиного реєстру адвокатів України; квитанцію до прибуткового касового ордеру, суд зазначає, що дані документи не містить жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати до відшкодування, а також не відображають суті наданих послг.

Тобто, матеріали справи, не доводять факту понесення позивачем витрат за складання та подання відповідних процесуальних документів в адміністративній справі № 0440/6257/18, оскільки в доданих до матеріалів даної справи підтверджуючих документів щодо оплати професійної правничої допомоги не зазначено номер справи, в якій надавалась відповідна правнича допомога.

Враховуючи те, що наданими до суду, документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд проходить до висновку про відмову у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначена правова позиція викладена Верховним судом у додатковій постанові від 08 травня 2018 року по справі № 810/2823/17 (адміністративне провадження №К/9901/7937/18).

Керуючись ст. ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного підприємства "Алькор" (пров.Щастя (Будьонного), буд.7, кв.2, смт.Васильківка, Дніпропетровська обл., 52600) до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Іванової Людмили Миколаївни про, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 12.11.2018 р., визнання протиправними дій Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області по прийняттю рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства "Алькор" () за період з 09.07.2018 р. по 13.07.2018 р.; визнання протиправним та скасування наказу заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Алькор" () №3726-п від 03.07.2018 року; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.08.2018 р. №; визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 04.110.2018 р. №106364-17; визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 р. №106364/17; визнання протиправними дій головного державного ревізора інспектора відділу аудиту платників території обслуговування Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області управління аудиту Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Іванової Людмили Миколаївни по скасуванню запису перевіряючого №1 від 09.07.2018 р.; визнання протиправними дій щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства "Алькор" за період з 09.07.2018 р. по 13.07.2018 р.; визнання протиправними дій зі складання акта №39099/04-36-14-19/34196331 від 20.07.2018 р. про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства "Алькор" () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю "Аркана Голд" () за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р. та подальшої реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аркана Голд" () за період з 01.04.2016 р. по 30.04.2016 р. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Алькор» () №3726-п від 03.07.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.08.2018 року №, прийняте заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 04.10.2018 року №106364-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 04.10.2018 року №106364/17, що прийняті в.о.заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь Приватного підприємства «Алькор» () з оплати судового збору у розмірі 5 286 грн. (п'ять тисяч двісті вісімдесят шість грн.) 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 грудня 2018 року.

Суддя Є.О. Жукова