Справа № 640/17960/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 грудня 2018 року № 640/17960/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про:

- визнання протиправної бездіяльності начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Попович Яни Валеріївни у не проведенні державної реєстрації припинення обтяження всього нерухомого майна ОСОБА_1: на квартиру АДРЕСА_1; на земельну ділянку площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_2, номер запису про обтяження 11147925), на земельну ділянку площею 0,017 га (кадастровий номер НОМЕР_3, номер запису про обтяження 11148473), на будинок АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження 11147644) та на квартиру АДРЕСА_3 (номер запису про обтяження 11148510 (спеціальний розділ);

- зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію припинення обтяження всього нерухомого майна ОСОБА_1: на квартиру АДРЕСА_1; на земельну ділянку площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_2, номер запису про обтяження 11147925), на земельну ділянку площею 0,017 га (кадастровий номер НОМЕР_3, номер запису про обтяження 11148473), на будинок АДРЕСА_2 (номер запису про обтяження 11147644) та на квартиру АДРЕСА_3 (номер запису про обтяження 11148510 (спеціальний розділ).

Ухвалою суду від 23 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що виконавче провадження, в межах якого накладено арешт на його майно завершено, а тому арешт із майна боржника, що накладений постановою відповідачем повинен бути знятий, оскільки позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися майном.

Позивачем через канцелярію суду 17.12.2018р. подано заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідач будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою державного виконавця Василенко О.М. Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 01.09.2009р. ВП №13902238 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, з виконання постанови №СВ 070108 від 28.04.2009р. ВДАІ, на все майно позивача накладено арешт у межах суми звернення стягнення 491,68грн.

Постановою відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 03.03.014р. ВП №40567396 закінчено виконавче провадження з виконання постанови №СВ 070108 від 28.04.2009р. ВДАІ, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 вказаної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

21 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про закриття виконавчого провадження №40567396 у зв'язку з повним погашенням штрафу та зняття арешту з майна (земельні ділянки, будинок).

Вказана заява отримана відповідачам 21.03.2018р. за вх. №7639, що підтверджується матеріалами справи.

Станом на момент звернення позивача з позовом до суду, відповідачем арешт з майна позивача не знято та заява від 21.03.2018р. не розглянута.

З інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна ОСОБА_1 встановлено, що арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №13902238 від 01.09.2009р. не знятий.

Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, суд зазначає, що на час накладення арешту, чинним був Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі також - Закон №606-XIV). Разом з тим, на час звернення позивача до суду та розгляду і вирішення справи по суті, зазначений Закон втратив чинність, оскільки 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі також - Закон №1404-VIII).

Відповідно до частин 1-3 статті 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Частиною 1 статті 30 Закону №606-ХІV передбачено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Зі змісту наведеного вбачається дійсна мета застосування процедури арешту майна боржника для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Дослідивши наявні матеріали у справі, судом встановлено, що постановою державного виконавця Василенко О.М. Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 01.09.2009р. ВП №13902238 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, з виконання постанови №СВ 070108 від 28.04.2009р. ВДАІ, на все майно позивача накладено арешт у межах суми звернення стягнення 491,68грн.

Постановою відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 03.03.014р. ВП №40567396 закінчено виконавче провадження з виконання постанови №СВ 070108 від 28.04.2009р. ВДАІ, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 вказаної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Як вбачається з наданого позивачем платіжного доручення №15894 від 30.12.2013р. ним сплачено штраф у розмірі 430,00грн., виконавчий збір у розмірі 43,00грн. та витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 149,22грн. згідно постанови ВП №40567396.

21 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про закриття виконавчого провадження №40567396 у зв'язку з повним погашенням штрафу та зняття арешту з майна (земельні ділянки, будинок).

Вказана заява отримана відповідачам 21.03.2018р. за вх. №7639, що підтверджується матеріалами справи.

Станом на момент звернення позивача з позовом до суду, відповідачем арешт з майна позивача не знято та заява від 21.03.2018р. не розглянута.

З інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна ОСОБА_1 встановлено, що арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №13902238 від 01.09.2009р. не знятий.

Суд вважає доведеними обставини щодо відсутності правових підстав для тримання нерухомого майна позивача під арештом, накладеного постановою від 01.09.2009р.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Приписами статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, зокрема, що у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження №40567396 від 03.03.2014р. вбачається, що державним виконавцем знято арешт з майна позивача (пункт 2).

Однак, станом на момент звернення позивача з позовом до суду, арешт з майна не знято.

Таким чином, зі встановлених вище обставин та наявних доказів вбачається, що виконавчий документ, на підставі якого накладено арешт на майно боржника фактично виконано в повному обсязі, а арешт, який накладено в рамках ВП №13902238 не знято, відтак, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність підстав для існування арешту, накладеного на майно позивача в межах вказаного виконавчого провадження №13902238.

За змістом частини другої статті 59 Закону №1404 у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до частин 4, 5 статті 59 Закону №1404 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В рамках спірних правовідносин відсутні обставини, визначені частиною четвертою статті 59 Закону, а отже в даному випадку арешт має бути знятий виключно за рішенням суду.

Більш того, як зазначав в своїх рішеннях (від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, від 02 лютого 2016 року у справі № 804/14800/14) Верховний Суд України спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем за наслідками завершення виконавчого провадження не вчинено дій по зняттю арешту з майна боржника, в той час як існування арешту на все майно позивача порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (стаття 41 Конституції України) та є порушенням статті 1 Першого протоколу (право власності) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності, суд дійшов висновку, що з метою повного захисту прав та інтересів позивача необхідно зняти арешт з нерухомого майна позивача, накладеного постановою державного виконавця від 01.09.2009р. №13902238. Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, позовні вимоги підлягаю задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з нерухомого майна позивача, а саме: квартири АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_2, номер запису про обтяження 11147925); земельної ділянки площею 0,017 га (кадастровий номер НОМЕР_3, номер запису про обтяження 11148473); будинку №20, по вул. Єфремова С. в м. Чернігів (номер запису про обтяження 11147644); квартири АДРЕСА_3 (номер запису про обтяження 11148510 (спеціальний розділ), накладеного постановою державного виконавця Василенко О.М. Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 01.09.2009р. №13902238 та зобов'язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача, а саме: квартири АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_2, номер запису про обтяження 11147925); земельної ділянки площею 0,017 га (кадастровий номер НОМЕР_3, номер запису про обтяження 11148473); будинку №20, по вул. Єфремова С. в м. Чернігів (номер запису про обтяження 11147644); квартири АДРЕСА_3 (номер запису про обтяження 11148510 (спеціальний розділ), накладеного постановою державного виконавця Василенко О.М. Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 01.09.2009р. №13902238.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (03189, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (04201, м. Київ, вул. Полярна, 13-А, ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 (03189, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1), а саме: квартири АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_2, номер запису про обтяження 11147925); земельної ділянки площею 0,017 га (кадастровий номер НОМЕР_3, номер запису про обтяження 11148473); будинку №20, по вул. Єфремова С. в м. Чернігів (номер запису про обтяження 11147644); квартири АДРЕСА_3 (номер запису про обтяження 11148510 (спеціальний розділ), накладеного постановою державного виконавця Василенко О.М. Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 01.09.2009р. №13902238.

Зобов'язати Оболонський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (04201, м. Київ, вул. Полярна, 13-А, ) зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (03189, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1), а саме: квартири АДРЕСА_1; земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_2, номер запису про обтяження 11147925); земельної ділянки площею 0,017 га (кадастровий номер НОМЕР_3, номер запису про обтяження 11148473); будинку №20, по вул. Єфремова С. в м. Чернігів (номер запису про обтяження 11147644); квартири АДРЕСА_3 (номер запису про обтяження 11148510 (спеціальний розділ), накладеного постановою державного виконавця Василенко О.М. Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 01.09.2009р. №13902238.

Присудити на користь ОСОБА_1 (03189, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,60грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень, 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (04201, м. Київ, вул. Полярна, 13-А, ).

Згідно з частиною шостою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Амельохін