Справа № 520/10393/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

19.12.2018 р. справа №520/10393/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом

ОСОБА_1
до УПФУ в Московському районі м. Харкова
про1) визнання протиправною бездіяльності з приводу припинення пенсійних виплат; 2) зобов'язання поновити пенсійні виплати з 01.07.2014р. включно, до дати прийняття судового рішення по суті спору, -
встановив:

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією, але внаслідок вчинення райУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією у період з 01.07.2014 р. по теперішній час не одержав.

Відповідач, УПФУ в Московському районі м. Харкова, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що рішення про припинення виплат за пенсією обумовлено обєктивними чинниками, а саме: відсутністю необхідних доказів постійного проживання пенсіонера на території України, де безперешкодно функціонують органи державної влади України, а пенсія за попередні періоди пенсіонеру нарахована та виплачена.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач є громадянином України, знаходився на обліку як пенсіонер в УПФУ м. Брянка Луганської області, з 01.08.2014 р. за відомостями Єдиної інформаційної бази даних переміщених осіб припинив одержувати виплати за пенсією, з 09.10.2017 р. має документально підтверджений правовий статус внутрішньо переміщеної особи, як пенсіонер знаходиться на обліку в установі відповідача лише з 01.10.2017 р., припинив одержувати кошти за пенсією від відповідача з 01.05.2018 р.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владного субєкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст. 46 Конституції України, ст. 25 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, випадки припинення виплат за пенсією передбачені ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", де указано, що підставою для припинення виплат є: 1) рішення суду або 2) рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення є: 1) призначення пенсії за недостовірними документами; 2) подія смерті особи; 3) подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; 4) інші випадки згідно з законом.

Правовий висновок відносно застосування згаданої норми закону міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по зразковій справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У спірних правовідносинах судом не виявлено визначених ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" приводів і підстав для припинення виплати пенсії.

При цьому, вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Водночас із цим, суд бере до уваги, що правовідносини з приводу соціального забезпечення у спосіб виплат за пенсією склались між позивачем та відповідачем лише з 01.10.2017 р.

До зазначеної дати позивач перебував на обліку як пенсіонер в іншому районному тероргані ПФУ (УПФУ м. Брянка Луганської області), яким і було вчинено діяння з припинення виплат за пенсією з 01.08.2014 р.

Відповідач не є юридичним правонаступником УПФУ м. Брянка Луганської області, а відтак, не може нести відповідальності за управлінські діяння іншого окремого, самостійного та незалежного від нього районного тероргану ПФУ.

У зв'язку з цим, позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Продовжуючи розгляд справи, суд бере до уваги, що відповідачем письмово визнані обставини припинення нарахування та виплати пенсії з 01.05.2018 р.

Як зазначено вище, доказів існування у спірних правовідносинах підстав та приводів для припинення виплати пенсії до матеріалів справи не подано, а тому суд виходить з відсутності таких доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний субєкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України в частині своєчасного та повного проведення платежів за призначеною пенсією з 01.05.2018 р.

Разом із тим, оскільки визнання діяння владного субєкта протиправним обєктивно не здатне у даному конкретному випадку забезпечити неминуче, ефективне та дієве поновлення субєктивного права особи на одержання у власність коштів як виплат за пенсією, то суд вважає за необхідне обтяжити владний субєкт обовязком провести платежі за невиплаченою з 01.05.2018 р. пенсією саме на підставі даного рішення суду.

Стосовно позовних вимог стосовно виплати пенсії за період з 01.08.2014 р. по 30.09.2017 р. суд вважає за необхідне обтяжити владний суб'єкт обов'язком вирішити дане питання у спосіб прийняття окремого письмового рішення з урахуванням постанови Верховного Суду від 03.05.2018 р. по зразковій справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18).

У решті вимог позов має бути залишений без задоволення як необґрунтований.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити з 01.05.2018 р. нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, місцезнаходження - 61135, м. Харків, ОСОБА_2АДРЕСА_1; дата народження - 28.09.1946 р.) і допустити негайне виконання у межах платежу за один місяць.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова вирішити по суті у спосіб прийняття окремого письмового рішення з урахуванням постанови Верховного Суду від 03.05.2018 р. по зразковій справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) питання з приводу нарахування та виплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1, місцезнаходження - 61135, м. Харків, ОСОБА_2АДРЕСА_1; дата народження - 28.09.1946 р.) пенсії за період 01.08.2014 р. - 30.09.2017 р.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз'яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз'яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.