Справа № 9901/954/18
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа №9901/954/18

адміністративне провадження №П/9901/954/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Желтобрюх І.Л., перевіривши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, ОСОБА_4 - заступника керівника секретаріату-начальника управління з питань відповідальності суддів і прокурорів, про визнання рішень неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2018 року до Вищого адміністративного суду України надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, ОСОБА_4 - заступника керівника секретаріату-начальника управління з питань відповідальності суддів і прокурорів, про визнання ухвал неправомірними.

Вищий адміністративний суд України супровідним листом від 10.12.2018 року №903/14-14/18 вказану позовну заяву направив за належністю до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду як помилково направлену на його адресу.

З вказаної позовної заяви вбачається, що позивач - ОСОБА_2 звертається з позовом до ОСОБА_3 - члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя , ОСОБА_4 - заступника керівника секретаріату-начальника управління з питань відповідальності суддів і прокурорів, в якому просить визнати неправомірними ухвалу від 09.10.2018 №10766/0/18-18 року та супровідний лист від 31.10.2018 №40755/0/9-18.

Частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) встановлено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 3, частини 1 статті 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ознайомившись з позовною заявою суд вважає, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин першої та п'ятої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем неправильно вказано найменування суду першої інстанції, до якого подається заява.

Крім того, як зазначено у наведеній вище статті 160 КАС України, однією з обов'язкових вимог позову є зміст позовних вимог і виклад обставин.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

З поданої позовної заяви неможливо чітко встановити зміст позовних вимог. Також, у позовній заяві відсутній виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги.

Відтак, позовна заява фактично не містить предмету позову оскільки, не зазначено обставин, якими позивач обґрунтовує свою позицію, фактів порушення оскаржуваними рішенням прав позивача та обґрунтування незаконності оскаржуваних рішень відповідачів.

Також позивачем не надано власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також слід звернути увагу позивача, що особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів передбачені статтею 266 КАС України.

Статтею 266 КАС України, зокрема частиною першою цієї статті, встановлено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Відповідно до частини четвертої статті 266 КАС України Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених частиною другою цієї статті, може:

1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині;

2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії;

3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 245 передбачено, зокрема, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги позивача повинні узгоджуватися з повноваженнями адміністративного суду, визначеними статтями 245, 266 КАС України.

Згідно з частиною 4 статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Отже, позовні вимоги до інших суб'єктів Верховним Судом як судом першої інстанції не розглядаються.

У своїй позовній заяві, позивач зазначає відповідачами: ОСОБА_3 - члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя та ОСОБА_4 - заступника керівника секретаріату-начальника управління з питань відповідальності суддів і прокурорів, а тому заявлені позивачем вимоги до даних відповідачіа не підсудні Верховному Суду, як суду першої інстанції.

Отже, визначення змісту й обсягу позовних вимог впливатиме на визначення інстанційної юрисдикції та підсудності спору Верховному Суду як суду першої інстанції.

Таким чином, позовна заява підлягає уточненню щодо визначення кола відповідачів, дії чи бездіяльність яких може напряму бути оскаржена до Верховного Суду.

Крім того, адмінстративний позов ОСОБА_2 викладений російською мовою.

Згідно з частиною 1 статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Відповідно до частини 1 статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов'язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п'ята статті 10 Конституції України).

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Така позиція Верховного Суду з питання мови адміністративного судочинства відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 6 липня 2016 року (справа № 21-1092а16). Підстав для відступлення від цього правового висновку - немає.

Слід зазначити, що соціально незахищеним верствам населення Законом України "Про безоплатну правову допомогу" гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених КАС України, її слід залишити без руху та надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків наступним шляхом: викласти позовну заяву українською мовою зазначивши у ній зміст позовних вимог та виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги відповідно до вимог встановлених статтею 160 КАС України; вказати правильне найменування суду першої інстанції, до якого подано позовну заяву; надати письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; привести позовні вимоги у відповідність до вимог, визначених статтями 245, 266 КАС України; визначити коло відповідачів дії, чи бездіяльність яких може напряму бути оскаржена до Верховного Суду.

Роз'яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Керуючись статтями 22, 160, 161, 169, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - члена третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, ОСОБА_4 - заступника керівника секретаріату-начальника управління з питань відповідальності суддів і прокурорів, про визнання рішень неправомірними залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення встановлених судом недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз'яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя І.Л. Желтобрюх