Справа № 1440/2229/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 1440/2229/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м.Миколаєві, по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, 3-тя особа Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 05 вересня 2018 року ВП № 56676541 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року у справі №814/360/18 виконано в повному обсязі, а тому накледний штраф відповідачем є протиправним.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Доводами апеляційної скарги зазначено, що видатковою частиною бюджету Пенсійного фонду України не передбачено кошти на проведення виплат зазначеній категорії пенсіонерів, тому їх здійснення є порушенням чинного бюджетного законодавства. Здійснення виплат у повному обсязі можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету. Так, невиконання судового рішення апелянтом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки відсутня фінансова можливість виконати рішення протягом встановленого державним виконавцем строку до отримання відповідного фінансування.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду апеляційної інстанції не надав.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року у справі № 814/360/18 зобов'язано ГУ ПФУ провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Миколаїв, 54046, РНОКПП НОМЕР_1) з 01 січня 2016 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтями 51,63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", на підставі наданої довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про грошове забезпечення від 03.07.2017 ПС №01036 для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських.

На виконання рішення суду, 24.05.2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист. Виконавчий лист предявлений стягувачем на виконання до ВПВР УДВС ГТУЮ.

02.07.2018 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56676541 по примусовому виконанню виконавчого листа від 24.05.2018 року у справі № 814/360/18. У постанові про відкриття виконавчого провадження держаним виконавцем зобовязано боржника (ГУ ПФУ) виконати рішення суду протягом 10 робочих.

ГУ ПФУ листом від 10.07.2018 року № 5330/08 повідомило відповідача, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 року у справі № 814/360/18 ним проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01.01.2016 року. Виплату різниці пенсії за період з 01.01.2018 року 31.03.2018 та пенсію за березень 2018 року в перерахованому розмірі у загальній сумі 4048, 59 грн. проведено в березні 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 року та буде виплачуватись відповідно до порядку, передбаченому Постановою № 103, з 01.01.2019 року.

05 вересня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Сазонова Д.К. винесена постанова ВП №56676541, якою, у зв'язку із невиконанням боржником рішення суду, накладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн. Зобов'язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення боржником, у межах встановленого державним виконавцем строку не виконано, а лише проведено перерахунок та частково виплачено пенсіонеру належну пенсію. В зв'язку з цим підстав для закінчення виконавчого провадження у державного виконавця не було.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII.

Відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема, є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст.63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.26 Закону № 1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Частиною 1 ст.75 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не виконали в повному обсязі рішення суду у зв'язку з відсутністю відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22 грудня 2014 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 40/26485, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У звязку з вищевикладеним, колегія суддів зазначає, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічний висновок неодноразово викладено в рішеннях Верховного Суду, зокрема, у постанові 757/29541/14-а від 13 червня 2018 року.

Також, 16 липня 2018 року Верховний Суд, розглядаючи подання Кіровоградського окружного адміністративного суду про відкриття провадження по справі № 811/1469/18, як зразкової, яка є аналогічною даній справі, дійшов висновку про відмову у відкритті, посилаючись на те, що спірні правовідносини справ, фактичні обставини яких лягли в основу подання, не є новими у судовій правозастосовній практиці. У справах цієї категорії суди вищих інстанцій - Верховний Суд та Верховний Суд України - раніше неодноразово ухвалювали судові рішення з висновками про застосування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, певним чином й ті, що описані у поданні, та орієнтують на однакову і правомірну їх реалізацію.

Так, зокрема, у справі № 811/1469/18 право на перерахунок пенсії виникло на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". При цьому, постанова Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року № 103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за невиконання рішення суду є необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню, оскільки позивачем виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 814/360/18 не в повному обсязі не з його вини, а за відсутності бюджетного фінансування.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.287, 308,311,315,317,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 05 вересня 2018 року по виконавчому провадженню № 56676541 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. скасувати.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов