Справа № 826/6818/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6818/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Губської О.А., Костюк Л.О.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року, суддя Васильченко І.П., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператора спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", ТОВ "Карпатигаз" та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № , -

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператор спільної діяльності між ПАТ "Укргазвидобування", ТОВ "Карпатигаз" та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 року звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що податковим органом на підставі необґрунтованих висновків акту камеральної перевірки від 17.01.2018 року № 391/16-31-12-11-30/337504782 винесено податкове повідомлення-рішення, яким на позивача за затримку на один календарний день грошового зобов'язання за платежем рентна плата за користування надрами для видобування природного газу накладено штраф в розмірі 1 567 629, 49 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Полтавській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати рентної плати за користування надрами для видобування природного газу платником податку - Договір про спільну діяльність від 10.06.2002 року № 3 - уповноважена особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" 30162340 (п.н. 337504782), за результатами якої складено акт від 17.01.2018 року №391/16-31-12-11-30/337054782 "Про результати камеральної перевірки з питання дотримання сплати податкових зобов'язань з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу по розрахунках за квітень 2016 року".

Перевіркою встановлено порушення строків сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу за квітень 2016 року в сумі 15 676 294, 90 грн., передбаченого пунктом 57.3 статті 57, пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України, а саме по строку сплати 30.05.2016 року фактично сплачено 31.05.2016 року (платіжне доручення від 30.05.2016 року №1446, тобто з затримкою сплати на 1 календарний день).

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті від 17.01.2018 року 391/16-31-12-11-30/337504782 , 29.01.2018 вих. 29/01-6 року позивачем подано заперечення на акт.

За результатами розгляду заперечень на акт перевірки, Головним управлінням ДФС у Полтавській області надано відповідь від 14.02.2018 року № 3297/10/16-31-12-11-48, якою висновки акту перевірки залишено без змін.

На підставі висновків зазначених в акті перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 року №, яким за порушення строку сплати грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, визначеного пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України, на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов'язання 15 676 294,90 грн. позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % за платежем рентна плата за користування надрами для видобування природного газу в сумі 1 567 629, 49 грн.

Рішенням ДФС України від 18.04.2018 року №13434/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивач, вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Відповідно до частини 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Зокрема, підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктами 257.1 статті 257 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Відповідно до пункту 257.3 статті 257 Податкового кодексу України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом ІІ цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить відповідні додатки.

Пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України визначено, що сума податкових зобов'язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, податкова декларація з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу) за квітень 2016 року мала бути подана платником податку не пізніше 20 травня 2016 року, а строк сплати податкового зобов'язання за такою декларацією настає протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, тобто з 21 травня 2016 року по 30 травня 2016 року включно.

Відповідно до пункту 31.1 і пункту 31.3 ст. 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (пункт 111.2 статті 111 Податкового кодексу України).

Згідно з абзацом 2 пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу: у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання; у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, - при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог чинного законодавства, 19.05.2016 р. позивачем було подано податкову декларацію № 62 від 19.05.2016 року, в якій визначено податкове зобов'язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу за квітень 2016 р. на суму 16 664 141, 25 грн.

З метою своєчасності та повноти сплати зазначеного податкового зобов'язання позивачем в електронній системі "Система дистанційного банківського обслуговування клієнтів iFOBS" (Клієнт-Банк) було сформовано та направлено на проведення платежу обслуговуючому банку - ПАТ "Сбербанк" електронне платіжне доручення за № 1445 від 30.05.2016 року на суму 987 846,38 грн. по рентній платі за газовий конденсат та № 1446 від 30.05.2018 року на суму 15 676 294,87 грн.по рентній платі за природний газ.

Представник позивача зазначив, що ПАТ "Сбербанк" здійснює розрахункове обслуговування позивача в електронній системі "Клієнт-банк" відповідно до додаткової угоди №2 від 17 серпня 2012 року, укладеної до договору банківського рахунку №Т130-010000077 від 17 серпня 2012 року.

Відповідно до умов пункту 3.5 додаткової угоди №2 від 17 серпня 2012 року визначено, що електронні платіжні документи приймаються та виконуються банком в операційний час, що встановлений банком, виключно в день отримання таких електронних платіжних доручень. При цьому, операційний час банку з 09:00 до 17:00 години.

Проте, всупереч вимог пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та умов договору банківського рахунку, операція за результатами отримання 30 травня 2016 року платіжного доручення позивача була проведена банком на наступний день (31 травня 2016 року).

На підтвердження наведених обставин позивач надав суду копії наступних документів: копію роздруківки електронного платіжного доручення №1446 від 30 травня 2016 року без відміток банку про одержання такого платіжного документу та його проведення (відсутні дати); виписок ПАТ "Сбербанк" по особовому рахунку ТОВ "Карпатигаз" №0077 за 30 травня 2016 року та 29 грудня 2015 року з відомостями про проведені операції та наявний залишок коштів на рахунку; роздруківок скрін-шотів з електронної системи "Клієнт-банк" за 29 грудня 2015 року та 30 травня 2016 року; договору банківського рахунку №Т130-010000077 від 17 серпня 2012 року та додаткової угоди №2 від 17 серпня 2012 року до такого договору.

Разом з тим, ПАТ "Сбербанк" повідомило суд, що платіжний документ №1446 від 30 травня 2016 року на суму 15 676 294,87 грн.надійшов до банку 30 травня 2016 року.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05 квітня 2001 року №2346-III ініціювання переказу здійснюється за платіжним дорученням.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Порядок прийняття, реєстрації банками платіжних доручень, списання коштів з рахунків платника та виконання платіжних доручень встановлені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 (далі - Інструкція №22), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за №377/8976.

Відповідно до пункту 2.14 вказаної Інструкції №22 банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп "Вечірня".

Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту "Дата надходження", який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті "Дата виконання", має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня (пункт 2.19 Інструкції №22).

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали суд встановив, що в тексті платіжного доручення від №1446 від 30 травня 2016 року не вказані ані дата його отримання банком, ані дата виконання цього платіжного документу. При цьому, позивачем до матеріалів справи без поважних причин не надано виписку банку по відповідному особовому рахунку ТОВ "Карпатигаз" за 31 травня 2016 року (тобто, за день безпосереднього проведення платежу у сумі 15 676 294,87 грн., в якій мають бути зазначені відомості щодо реквізитів платіжного документу, на підставі якого банком ініційовано проведення операції з переказу коштів).

Колегія суддів, критично ставиться до наданих позивачем скрін-шотів відомостей з бази "Клієнт-банк", оскільки наявні матеріали справи не дозволяють суду перевірити їх дійсність.

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Отже, неперерахування банком грошових коштів, які направляються на сплату податків, зборів або інших обов'язкових платежів за своєчасно поданим платіжним дорученням та за наявності коштів на рахунку платника, виключає відповідальність платника податку.

Відповідно до листа ПАТ "Сбербанк" від 12 березня 2018 року вих.№3957/4/07-2-1, банком зазначено, що 30 травня 2016 року платіжний документ №1446 клієнта ТОВ "Карпатигаз" на суму 15 676 294,87 грн. надійшов до банку після закінчення операційного часу засобами системи Клієнт-банк "IFOBS".

ПАТ "Сбербанк" здійснив спробу проведення вказаного платежу, прийнявши платіжне доручення №1446 клієнта ТОВ "Карпатигаз" на суму 15 676 294,87 грн., оформлене клієнтом належним чином згідно законодавства України та відправлене до Банку з наявними електронними цифровими підписами о 17:58 год., здійснивши його обробку і відправку до СЕП НБУ (94-96).

Проте, вказаний платіж був відхилений центральною розрахунковою палатою НБУ, оскільки на той момент вже були заборонені усі початкові платежі за режимом роботи СЕП.

У зв'язку з цим платіжне доручення №1446 клієнта ТОВ "Карпатигаз" на суму 15 676 294,87 грн. було повторно виконано ПАТ "Сбербанк" - 31.05.2016 року о 09:28 год.

Підставою для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу на підставі статті 126 Податкового кодексу України є несплата узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету або встановлення обставин, які перешкоджали платнику податків здійснити таку сплату без наявності його вини.

У даному випадку, позивачем виконано дії щодо своєчасної сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами за квітень 2016 року, неперерахування грошового зобов'язання не є наслідком винних дій платника податку, а тому до нього не може бути застосована відповідальність у вигляді накладення штрафу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про виконання позивачем усіх дій, які від нього залежали, для належного виконання зобов'язання, а саме: щодо своєчасного, 30 травня 2016 року, тобто у строки, встановлені пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, подання до банку платіжного доручення №1446 від 30 травня 2016 року про перерахування до бюджету грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу) за квітень 2016 року у розмірі 15 676 294,87 грн.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем законодавчо встановленого порядку проведення камеральної перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

У зв'язку з внесеними змінами до Податкового кодексу України, починаючи з 01 січня 2017 року підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу викладено у новій редакції, яка передбачає, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Тобто, право проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання в межах камеральної перевірки надано контролюючому органу з 01 січня 2017 року.

Таким чином, податковий орган діяв в межах повноважень при проваденні камеральної перевірки щодо своєчасності сплати товариством грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу), задекларованого у податковій декларації за квітень 2016 року, а не правильності заповнення такої декларації.

Проте, колегія суддів зазначає, що дана обставина не спростовує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.02.2018 року № .

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Губська О.А.

Костюк Л.О.

Повний текст виготовлено: 19 грудня 2018 року.