Справа № 214/5677/18
Суддя: Хомініч С. В.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/5677/18
2-а/214/207/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді Хомініч С.В.,

за участю секретаря Горбунової Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №214/5677/18

за позовною заявою ОСОБА_1

до інспектора сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_2

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.08.2018 серії ДПО18 № 545019

за участю:

позивача ОСОБА_1,

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою 28.08.2018, в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_2 серії ДПО18 № 545019 від 20.08.2018, справу закрити, звільнити його від сплати судового збору.

Предявлені вимоги мотивовано тим, що 20.08.2018 інспектором ПП ОСОБА_2 винесено відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за начебто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме здійснення обгону іншого транспортного засобу ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті смт. Новгородка по вул. Криворізькій. Вважав оскаржувану ним постанову незаконною та винесеною інспектором ПП з допущенням грубих порушень процесуальних норм під час її розгляду. Так, розглянувши справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки керованого ним транспортного засобу, відповідач унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. Вважав, що під час винесення оскаржуваної ним постанови відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки його автомобіля, в той час як закон дозволяє розглядати справи про адміністративне правопорушення виключно за місцем вчинення, тобто в розумінні ст.276 КУпАП, положень Рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 за місцезнаходженням органу, який уповноважений їх розглядати. Додатково акцентував увагу, що в порушення вимог ст.ст.278, 279 КУпАП інспектор виніс постанову біля свого службового автомобіля, не провівши належного розгляду, зокрема, без оголошення відомостей про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, вирішення клопотань, дослідження доказів, яка притягується до адміністративної відповідальності, з урахуванням того, що вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення він не визнавав. Інспектор також не врахував його доводи стосовно незгоди з порушенням, недоведеності його вини, так як не надав жодного доказу: не надав для огляду відеозапису. Жодних порушень ПДР України він не допускав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що до пішохідного переходу була більша відстані ніж 50 метрів, коли він здійснив обгін. Патрульні зупинили його через 300 метрів після переходу. Він просив повернутися на місце обгону та до пішохідного переходу, проте інспектор на ці прохання не зважав. Інспектор жодного доказу на підтвердження його вини не надав, хоча на місці він просив зробити заміри від місця обгону до пішохідного переходу та надати відеозапис порушення. На дані вимоги інспектор відмовив, сказавши, що нічого міряти не буде, йому й так усе зрозуміло. Щодо відеозапису такого не здійснювалося, тому й показати було нічого. З такого він робить висновок, що постанова ґрунтується на особистій думці інспектора.

Свідок ОСОБА_3, допитаний в судовому засіданні , суду показав, що він їхав на пасажирському сидінні поряд з водієм ОСОБА_1 Він сам досвідчений водій, з чого може зробити висновок, що ОСОБА_1 є відповідальним водієм та 20.08.2018 не порушував вимоги Правил дорожнього руху України. Обгін здійснено ОСОБА_1 згідно вимог Правил. Пішохідний перехід вони побачили метрів за 100 вже після обгону. На вимоги на місці зупинки надати докази, інспектор відповів відмовою. Вважає, що інспектор виніс постанову не розібравшись у ситуації.

Відповідач до судового засідання не зявився, своїм правом передбаченим ст.47 КАС України не скористався та відзив на позовну заяву не подав. Про день, час та місце розгляду позову судом повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи суду не подав.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що відповідач у судове засідання 18.12.2018 не зявився, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи за відсутності відповідача.

29.08.2018 ухвалою суду відкрито провадження по справі та викликано свідка. Одночасно розяснено позивачу, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП та вирішувати дане питання не доцільно (а.с. 15).

Вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

20.08.2018 інспектором ПП ОСОБА_2 винесено постанову серії ДПО18 №545019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у звязку з порушенням п.14.6 «в» ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.10).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 20.08.2018 о 07.35 годин водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, в смт. Новгородка, вул. Криворізькій, здійснив обгін іншого транспортного засобу Фольцваген ВА7400АН, ближче ніж за 50 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п.п. 14.6 «в» ПДР України.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення інспектором ПП ОСОБА_2 як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім розясненням ОСОБА_1 як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 20.08.2018 та спростовує доводи позивача щодо обмеження його процесуальних прав та позбавлення можливості їх реалізації в повному обсязі.

Стосовно доводів позивача щодо неправомірності розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника.

Крім того, ч.6 ст.276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Так, ст.258 КУпАП визначено перелік правопорушень, для фіксації яких не складається протокол, а справи відносно вказаних правопорушень розглядаються на місці вчинення правопорушення.

Частиною 2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (у тому числі за ст.122 КУпАП), та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч.1, 2 ст.258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному звязку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Розділ ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395 (далі за текстом Інструкція №1395 від 07.11.2015 року) визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 розділу ІІІ).

Пункт 2 розділу ІІІ Інструкції №1395 від 07.11.2015 року деталізує, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.ч.1-3 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізом вказаних норм в їх системному звязку суд приходить до висновку, що інспектором патрульної поліції правомірно винесено оспорювану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП на місці його вчинення.

Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, яким надано тлумачення словосполученням «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», суд вважає необґрунтованими, оскільки вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП, що регулюють визначення місця розгляду справи, зазнали змін внесених Законом України від 14.07.2015 № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», зокрема, внесено зміни до ст.258 КУпАП шляхом доповнення п.4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, перевіряючи правомірність її винесення субєктом владних повноважень, суд зобовязаний перевірити наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 14.6 «в» ПДР України, обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті.

Згідно з частиною другою статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що 20.08.2018 відповідачем, стосовно позивача, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №545019, якою його визнано винним за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

У постанові зазначено, що 20.08.2018 о 07.35 годині водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1, в смт. Новгородка, вул. Криворізькій, здійснив обгін іншого транспортного засобу Фольцваген ВА7400АН, ближче ніж за 50 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п.п. 14.6 «в» ПДР України.

Відповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Як слідує зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №545019 від 20.08.2018 позивач не визнав інкриміноване йому порушення. Свідки скоєного правопорушення відсутні, Їх відомості не зазначені в постанові. При відзив на повну заяву відповідач не надав. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 також підтвердив, той факт, що позивач не порушував ПДР України. Враховуючи наведене та відсутність інших доказів вини позивача, суд встановив, що правомірність прийняття оскаржуваної постанови відповідачем не доведена.

Жодних фотоматеріалів, пояснень свідків, які вказували б на наявність в діях позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності, відповідачем до постанови не долучено та не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення підпункту 14.6. «в» ПДР України, у зв'язку із відсутністю належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові від 20 серпня 2018 року серії ДПО18 №545019. В звязку з чим, недоведеність факту здійснення ОСОБА_1 обгону іншого транспортного засобу ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті виключає настання адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За даних обставин заперечення, наведені відповідачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією позивача, котра в сукупності з наявними доказами, рядом сумнівів щодо доведеності його вини, які в силу ст.63 Конституції України тлумачаться на його користь, є свідченням недоведеності наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи сукупність викладених обставин та недоведеність правомірності винесення інспектором ПП ОСОБА_2 постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №545019 від 20.08.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., недоведеність події вчинення позивачем правопорушення, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених ним вимог та необхідність їх задоволення із скасуванням оскаржуваної ним постанови та закриттям справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 139, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 20.08.2018 серії ДПО18 № 545019 задовольнити.

Постанову серії ДПО18 № 545019 від 20.08.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Кіровоградській області капітанои поліції ОСОБА_2 скасувати, а справу закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його ухвалення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: пр. 200-річчя ОСОБА_4, 3/56, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції Новгородківського відділення поліції Долинського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_2, РНОКПП невідомий, адреса робочого місця: вул. Центральна, 2, смт. Новгородка, Кіровоградська область.

Рішення суду складено та підписано 18.12.2018.

Суддя Хомініч С.В.