Справа № 0240/3715/18-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 грудня 2018 р. Справа № 0240/3715/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниця, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниця про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду України. Позивач був вимушений покинути місце свого проживання через проведення бойових дій та антитерористичної операції і переїхав до міста Вінниця, де став на облік та отримав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На даний час позивач перебуває на обліку у Управлінні Пенсійного фонду України у місті Вінниця. Проте, управлінням припинено виплату пенсії з 01.01.2018, що є порушенням прав позивача.

В зв'язку із наведеним вище, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниця, яка полягає у припинені пенсійних виплат на адресу ОСОБА_1;

- зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниця поновити пенсійні виплати для ОСОБА_1 із дня припинення пенсійних виплат з січня 2018 включно до часу прийняття рішення по суті.

Ухвалою суду від 19.10.2018 відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

На виконання вимог ухвали суду від 19.10.2018 та за приписами КАС України Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниця подано до суду відзив за вх. №50043 про заперечення щодо заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, з огляду на наступне.

Громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та отримував пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 1 ч. І ст. 4 Закону №1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.12 Закону №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу, або на захоплення державної влади; посягання "на територіальну цілісність і недоторканність - України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного - акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Довідка №509621353 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, була видана ОСОБА_1 11.12.2014 та востаннє термін дії довідки продовжений 18.04.2017.

Відповідно до листа управління соціального захисту населення (Правобержне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, довідка ОСОБА_1 № 621353 від 11.12.2014 р. скасована 19.12.2017, отже управлінням правомірно припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з січня 2018.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1 прописаний в м. Луганськ, вул. 60 років жовтня 19/36.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІУ (далі - ОСОБА_2 №1058) пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера.

Відповідно до п. 1 ст. 49 ОСОБА_2 у №1058 виплата пенсії припиняється, якщо пенсія була призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Довідка №621353 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції скасована, її дія не продовжена, а отже вона містить недостовірні відомості, ОСОБА_1 не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа.

Припинення виплати пенсії є наслідком припинення дії довідки, виданій ОСОБА_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Управління не володіє повноваженнями щодо оцінки допустимості чи належності такого припинення, враховує зазначену обставину без додаткової перевірки.

Ухвалою суду від 19.11.2018 залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог Управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.

30.11.2018 на адресу суду від третьої особи у відповідності до положень КАС України надійшли письмові пояснення щодо позову ОСОБА_1, з яких слідує наступне.

Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам передбачено «Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 (далі -Порядок №365).

Пунктом 2 Порядку №365 визначено, що документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Відповідно до положень Порядку №509, Позивача було взято на облік та рішенням Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (далі-Управління) від 12.12.2014 (завірена копія в додатках) призначено вищезазначену допомогу.

На протязі 2015-2017 років Позивач отримував дану допомогу, відповідно до положень Порядку №509.

Статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», визначені підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Зокрема, у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту З частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту З частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Пунктом 7-1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10. 2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», визначено, що у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. №136 затверджено «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування» (далі- Порядок №136).

Рішенням Вінницької міської ради від 13.07.2017 №1619 «Про утворення міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг та розгляду інших соціальних питань» (далі - Комісія) було затверджено склад зазначеної Комісії та Положення про комісію.

Згідно до пункту 2.1.9. Положення про комісію, на Комісію покладено розгляд питань та прийняття рішень щодо, зокрема, призначення (відновлення) або відмови в призначенні (відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам; припинення зазначених виплат та скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами).

Таким чином, відповідно до положень Порядку №509, Порядку №136, та на підставі листа Мінфіну від 11.12.2017 №26040.12/1-7/34504 (завірена копія в додатках) Позивачеві було припинено статус внутрішньо переміщеної особи (далі - ВПО) відповідним протоколом засідання Комісії №51 від 19.12.2017 (завірена копія в додатках).

30.01.2018 Позивач звернувся з заявою до Комісії про відновлення статусу ВПО з січня 2018 (завірена копія в додатках).

Згідно протоколу засідання Комісії №6 від 06.02.2018 Позивачеві було поновлено статус ВПО та видано довідку від 13.02.2018 р. № про взяття на облік ВПО (завірені копії в додатках). Довідку Позивач отримав особисто, про що свідчить особистий підпис Позивача на відривному талоні (завірена копія в додатках) до зазначеної вище довідки.

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці від 22.02.2018 №923/11-32-2/03 (з додатком) та відповідно до протоколу засідання Комісії №10 від 06.03.2018 Позивачеві було відновлено соціальні виплати, пенсії ВПО (завірена копія в додатках).

Крім того, згідно листа Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці від 21.08.2018 №2971/11-32-2/03 відповідно до протоколу засідання Комісії №41 від 28.08.2018 Позивачеві було відмовлено в призначенні соціальних виплат, пенсії ВПО (завірена копія в додатках).

Ухвалою суду від 07.12.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та отримував пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

11.12.2014 ОСОБА_1 взято на облік, як особу переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджно довідкою №621353. Термін дії довідки продовжено 18.04.2017.

Також, 11.12.2014 ОСОБА_1 вперше звернувся до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про взяття на облік та призначення щомісячної адресної допомоги, яка передбачена «Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014.

12.12.2014 відповідно до положень Порядку №509 позивача взято на облік та рішенням Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради призначено допомогу.

19.12.2017 засіданням міської комісії з питань призначення та надання населенню житлових субсидій, соціальних допомог, пільг, та розгляду інших соціальних питань позивачеві було припинено статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено протоколом №51.

Відповідно до листа управління соціального захисту населення (Правобержне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради довідка №621353 від 11.12.2014 про те, що ОСОБА_1 є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції 19.12.2017 скасована.

Підставою для скасування довідки вказано лист Мінфіну від 11.12.2017 №26040-12/1-7/34507 про перетин кордону з відміткою "виїзд".

30.01.2018 позивач звернувся із заявою до Комісії про відновлення статусу внутрішньо переміщеної особи з січня 2018.

06.02.2018 протоколом засідання Комісії №6 ОСОБА_1 поновлено статус внутрішньо переміщеної особи та видано довідку від 13.02.2018 р. № про взяття на облік.

Відповідно до витягу із протоколу №6 від 06.02.2018 Комісія вирішила відновити соціальні виплати, пенсії (щомісячного грошового утримання) внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, який проживає за адресою: вулиця ОСОБА_3, б. 31, кв. 138 з 30.01.2018 року.

Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниця від 22.02.2018, адресованого Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради, відповідачем направлено список внутрішньо переміщених осіб, які звернулись за призначенням (відновленням) пенсії для розгляду Комісії, серед яких у списку за порядковим номером 1 вказано ОСОБА_1, 19.06.1959, вул. В.Порика, 31/138, дата звернення до органу Пенсійного фонду 15.02.2018, номер довідки 475535 від 13.02.2018, пенсія виплачена по 31.12.2017.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи пенсія позивачу нарахована за січень 2018 у розмірі 6 578,54грн, за лютий 2018 - у розмірі 6 578,54грн, що разом становить 13157,08грн. Пенсія за вказаний вище період ОСОБА_1 не виплачена.

За пенсійною справою з березня місяця нарахування пенсії позивачу не поновлено, що стало підставою для звернення до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначає ОСОБА_2 України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - ОСОБА_2 № 1058-IV). Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно ст. 5 Закону № 1058-IVцей ОСОБА_2 регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 ОСОБА_2 №1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Судовим розглядом встановлено, що виплату пенсії позивачу з січня 2018 року призупинено у зв'язку з надходженням листа Управління соціального захисту населення департаменту соціальної політики Вінницької міської ради за №08-00-019-2988 від 19.01.2018 року. За змістом даного листа довідка №621353 від 11.12.2014 року про взяття на облік позивача, як переміщеної особи з тимчасово окупованої території України скасовано.

Відповідач свою позицію обґрунтовує тим, що довідка №621353 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції скасована, її дія не продовжена, а отже вона містить недостовірні відомості, ОСОБА_1 не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа.

Припинення виплати пенсії є наслідком припинення дії довідки, виданій ОСОБА_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Управління не володіє повноваженнями щодо оцінки допустимості чи належності такого припинення, враховує зазначену обставину без додаткової перевірки.

Суд не погоджується з даною позицією з огляду на те, що відповідно до нормам ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії може припинятися виключно з підстав, встановлених законом. Тобто конкретна підстава призупинення виплати пенсії має бути визначена безпосередньо законом.

Суд зазначає, що пенсії згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" призначаються саме Пенсійним фондом України і саме Пенсійний фонд України відповідає за їх призначення та виплату.

Виплата пенсії може бути припинена, як зазначено вище, лише у випадках прямо передбачених Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не на підставі постанови Кабінету Міністрів України, у зв'язку з чим у відповідача були відсутні підстави для припинення виплати пенсії позивачу на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління соціального захисту населення Вінницької міської ради.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 33.3 цього рішення ЄСПЛ зазначив: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".

Відповідно до встановлених у справі обставин, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, зазначені вище рішення: "Пічкур проти України" суд вважає, що в діях відповідача вбачається протиправність по відношенню до позивача, як внутрішньо переміщеної особи, та відсутність єдиного підходу до виплати пенсій громадянам України в залежності від міста проживання.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.01.2018 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача поновити пенсійні виплати з 01.01.2018 року підлягають задоволенню.

Дана позиція також узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 03.05.2018 року у справі № 805/402/18-а ухваленій за результатами розгляду зразкової справи.

Крім того, відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені також у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 243/4732/17 , від 07.03.2018 у справі № 242/3044/17 та від 13.03.2018р. у справі № 325/4162/17, які в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховуються судом при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 статті 372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

При цьому , пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України передбачено, що постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, виконуються негайно.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок відповідача добровільно і негайно виконати рішення суду про присудження виплатити пенсію і цей обов'язок полягає у тому, що у відповідача обов'язок видати пенсію у межах стягнення за один місяць виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині виплати пенсії позивачу у межах суми стягнення за один місяць, що становить відповідно до розрахунку підсистеми ІС ПФУ суми призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 6 578 (шість тисяч п"ятсот сімдесят вісім) гривень 54 копійки.

Щодо заяви позивача про поновлення строку, то суд вважає, що право на пенсію є Конституційною гарантією.

В Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (статті 1, 3 та 8).

ОСОБА_2 також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (стаття 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22 та 64).

При цьому, ОСОБА_2 містить імперативну норму, згідно з якою громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень, зокрема, за ознаками місця проживання або іншими ознаками (стаття 24).

Відповідно до статті 46 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб'єкта владних повноважень.

Відтак, оскільки даний спір стосується, зокрема права особи на виплату пенсії, застосуванню підлягають не положення ст. 122 КАС України, а спеціальні положення Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниця щодо припинення ОСОБА_1 пенсійних виплат із 01.01.2018.

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України у місті Вінниця поновити пенсійні виплати ОСОБА_1 з 01.01.2018.

Звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині виплати пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН) у межах присудженої суми стягнення за один місяць, що становить 6 578 (шість тисяч п"ятсот сімдесят вісім) гривень 54 копійки.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення у повному обсязі складено: (22.12.2018)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна