Справа № 420/5970/18
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2018-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2018 року м. Одеса Справа № 420/5970/18

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 14.09.2018 року №3260 про відмову в призначенні пенсії за віком, зобов'язання Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у ВАТ "КРАТОН" з 09.08.1979 року по 26.04.1997 року та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 28.06.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 15.06.2018 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - відповідач) із заявою про призначення йому пенсії за віком. Рішенням від 14.09.2018 року № 3260 (далі - спірне рішення) відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком. У спірному рішенні відповідач зазначив, що загальний стаж складає 17 років 11 місяців. До страхового стажу не враховано період роботи з 09.08.1979 по 26.04.1997р.р., протягом якого заявник працював на Комунарському електромеханічному заводі, оскільки на записі про звільнення наявна печатка ВАТ «Кратон», але запис або довідка про зміну форми власності відсутня. Позивач вважає це рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 20.11.2018 року відкрито спрощене провадження у справі.

Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі надати до Одеського окружного адміністративного суду завірену належним чином копію, за описом пенсійної справи ОСОБА_1.

Також вказаною ухвалою повідомлено відповідача, що відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідач повідомлявся належним чином про день, час та місце проведення судового засідання та отримав ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 року, про що свідчить розписка про отримання ухвали від 27.11.2018 року.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву, що відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікується судом як визнання позову.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про можливість розглянути заяву в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси як внутрішньо переміщена особа та зареєстрований і проживає за адресою: 65088, АДРЕСА_1.

15.06.2018 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - відповідач) із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Рішенням від 14.09.2018 року № 3260 (далі - спірне рішення) відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком (а.с. 27).

У вказаному рішенні зазначено, що загальний стаж позивача складає 17 років 11 місяців.

До страхового стажу не враховано період роботи з 09.08.1979 по 26.04.1997р.р., протягом якого заявник працював на Комунарському електромеханічному заводі, оскільки на записі про звільнення наявна печатка ВАТ «Кратон», але запис або довідка про зміну форми власності відсутня.

Проте суд вважає безпідставними посилання відповідача у спірному рішенні на ту обставину, що на записі про звільнення наявна печатка ВАТ «Кратон», але запис або довідка про зміну форми власності відсутні, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110 (далі - Наказ № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Перелік відомостей, які заносяться до трудової книжки, чітко визначено пунктом 2.2 Наказу № 58, а саме: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Тобто, вимога щодо внесення записів у трудову книжку про зміни власника зазначеним наказом не передбачена.

Вичерпний перелік документів, необхідних для призначення пенсії, визначено розділом 2 «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Зазначеним розділом не передбачено подання довідок або будь-яких інших документів про зміну форми власності підприємств, на яких працювала особа, що подає заяву про призначення пенсії.

Відповідно до пункту 9 Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року № 13-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 року за № 991/27436, органи Пенсійного фонду не мають права вимагати від заявника надання документів, надання яких не передбачено законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відповідні відносини.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - постанова КМУ № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок, затверджений КМУ № 637, було прийнято саме з метою створення юридичних механізмів підтвердження трудового стажу працівників з метою належної реалізації ними права на пенсійне забезпечення.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 з 09.08.1979 року останній був прийнятий на роботу на Комунарський електромеханічний завод на посаду регулювальника електровимірювальної апаратури, з 22.10.1979 року переведений на посаду регулювальника електромеханічних і радіотехнічних приладів і систем, з 15.12.1981 року переведений на посаду майстра цеху пластинчастих виробів, з 01.02.1982 року переведений на посаду регулювальника електромеханічних виробів і радіотехнічних приладів цеху пластинчастих виробів, з 19.11.1985 року переведений на посаду майстра цеху № 6 і був звільнений у зв'язку із скороченням штату з 26.04.1997 року (а.с. 31-34).

Як вбачається з копії трудової книжки за період з 09.08.1979 по 26.04.1997 роки будь-які інші записи в трудовій книжці про звільнення з підприємства або переведення на інше підприємство відсутні.

Тобто, в зазначений період ОСОБА_1 працював на різних посадах на одному і тому ж підприємстві.

Крім того, в трудовій книжці присутній запис за № 7 - штамп про те, що Комунарський електромеханічний завод з 01.09.1989 року перейменовано на завод «КРАТОН».

Отже, враховуючи, що внесення запису у трудову книжку відомостей про зміну форми власності підприємства наказом Мінпраці №58 не передбачено, так само як і Порядком № 22-1 не передбачено подання довідки про зміну форми власності підприємства, всі необхідні записи щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 09.08.1979 по 26.04.1997 роки на Комунарському електромеханічному заводі (з подальшим перейменуванням на ВАТ «КРАТОН») присутні.

Тому посилання відповідача у спірному рішенні на відсутність відповідного запису в трудовій книжці та відсутність відповідної довідки суд вважає безпідставними.

Крім того, згідно п. 5 ст. 45 Закону № 1058 документи про призначення пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Відповідно до п. 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів протягом 10 днів після надходження заяви про призначення пенсії. Всі необхідні документи позивачем було подано до відповідача разом із заявою.

Подання додатково довідки про зміну форми власності заводу «КРАТОН» відповідач не вимагав, про що свідчить відсутність відповідних записів у розписці-повідомленні з переліком наданих документів.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення пенсії орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення пенсії. Цей термін може бути продовжений до 3-х місяців лише за умови необхідності проведення додаткової перевірки поданих документів.

Як встановлено судом, вище заяву про призначення пенсії за віком позивачем було подано 15.06.2018 року, однак відповідач ніяких додаткових перевірок не проводив, про що свідчить відсутність відповідних документів у пенсійній справі (копія знаходиться в матеріалах справи), а само спірне рішення відповідач прийняв через 90 днів після подання мною заяви про призначення пенсії, з порушенням встановленого строку.

Згідно частини 1 статті 64 Закону № 1058, підпунктів 2 та 5 пункту 6 Порядку № 28-2, пункту 4.2 Порядку № 22-1 територіальні органи Пенсійного фонду України мають право вимагати від громадян дооформления у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством.

Як вбачається з копії пенсійної справи відповідач ніяких інших додаткових документів та дооформлення наданих документів від позивача не вимагав, про що свідчить відсутність відповідних записів у розписці-повідомленні, а також документів (запитів, листів, вимог).

Проте в матеріалах пенсійної справи міститься лист Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 26.11.2018 року №19435/05 згідно якого період роботи позивача з 09.08.1979 по 26.04.1997р.р. був зарахований до його страхового стажу, пенсія за віком згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначена з 28.06.2018 року, сума боргу у розмірі 7312,30 грн. буде виплачена у грудні місяці поточного року разом з основним розміром пенсії.

Дана обставина підтверджується протоколом про призначення пенсії від 20.11.2018 року відповідно до якого період роботи позивача з 09.08.1979 по 26.04.1997р.р. був зарахований до його страхового стажу.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки внесення запису у трудову книжку відомостей про зміну форми власності підприємства наказом Мінпраці №58 не передбачено, так само як і Порядком № 22-1 не передбачено подання довідки про зміну форми власності підприємства, всі необхідні записи щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 09.08.1979 по 26.04.1997 роки на Комунарському електромеханічному заводі (з подальшим перейменуванням на ВАТ «КРАТОН») присутні, а також враховуючи те, що період роботи позивача з 09.08.1979 по 26.04.1997р.р. згідно протоколу про призначення пенсії від 20.11.2018 року був зарахований до його страхового стажу, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте відповідач відзив на позов не надав, що судом розцінюється як визнання позову.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ч. 3 ст. 7, ст.ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 14.09.2018 року №3260 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 28.06.2018 року.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (, місцезнаходження: 65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4-А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) згідно квитанції №1-2218К від 16.11.2018 року (оригінал квитанції знаходиться в матеріалах справи).

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст..255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.15-5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Е.А.Іванов

.