Справа № 307/2220/15-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про передачу справи на розгляд

Великої Палати Верховного Суду

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа №307/2220/15-а

адміністративне провадження №К/9901/64846/18

адміністративне провадження №К/9901/64846/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М.,

суддів: Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні справу № 307/2220/15-а за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 у справі №307/2220/15-а за позовом ОСОБА_3 до Сектору державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення,-

УСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Сектору державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, яким просив визнати протиправними та скасувати: рішення Державної реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області від 22.03.2013 індексний номер 1079215 про видачу свідоцтва про право власності від 22.03.2013 №1525524; зазначене свідоцтво про право власності; реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

2. Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державної реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції від 22.03.2013 про видачу свідоцтва про право власності, серія та номер 1525524 та свідоцтво, а також реєстрацію права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 в 1/1 цілому.

3. Постанову мотивовано тим, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» свідоцтво про право власності видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна при наявності документу, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам і правилам.

Однак висновком про вартість об'єкта оцінки підтверджено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є об'єктом незавершеного будівництва готовністю 50%. А згідно з технічним паспортом, виданим Тячівським міським бюро технічної інвентаризації 09.11.2012, цей житловий будинок є самочинним будівництвом, зареєстрованим за ОСОБА_3 в цілому.

Також, як вбачається з рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 27.04.2017, самочинно недобудований житловий будинок по АДРЕСА_1 не належав ОСОБА_2, а тому, реєстраційна служба видала спірне свідоцтво про право власності на вказаний будинок безпідставно та всупереч вимог законодавства.

4. Постанову в апеляційному порядку оскаржила третя особа у справі ОСОБА_2, покликаючись на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просив скасувати постанову і закрити провадження у справі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2017 року у справі №307/2220/15-а скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Свідоцтва про право власності від 22 березня 2013 року індексний номер 1525524, виданого Реєстраційною службою Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області. Визнано протиправним і скасовано рішення Реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області від 22 березня 2013 року індексний номер 1079215 про видачу ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовним вимог відмовлено.

6. Суд апеляційної інстанції виходив з помилковості твердження апелянта про те, що у спірних правовідносинах відповідач не діяв як суб'єкт владних повноважень. У зв'язку з цим, розгляд даного спору про оскарження рішення та дій державного реєстратор належить до компетенції адміністративного суду. Однак не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства вимога позивача про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, оскільки таке свідоцтво не є рішенням чи іншим розпорядчим документом державного реєстратора як суб'єкта владних повноважень, а є правовстановлюючим документом на майно.

7. 24.10.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Третьої особи ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018.

8. Ухвалою Верховного Суду від 02.11.2018 було відкрито провадження у даній справі.

9. У касаційній скарзі третя особа просив скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 в частині відмови в задоволенні вимог апеляційної скарги та закрити провадження в цій частині.

10. Скаржник у своїй касаційній скарзі зазначає, що постанова суду першої та апеляційної інстанції прийнята з порушеннями норм процесуального права, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, адже спір між позивачем і відповідачем не є публічно-правовим, а виник з майнових правовідносин, а саме в зв'язку з оскарженням рішення державного реєстратора, щодо нерухомого майна, яке, на переконання позивача, належить йому на праві власності. Також, на думку скаржника, оскаржену постанову ухвалено щодо реєстраційних дій, вчинених на підставі юридичних фактів, щодо яких існує спір про цивільне право, в межах якого повинні вирішуватись і питання, пов'язані з державною реєстрацією спірного майна.

11. Проводячи дії з підготовки справи до касаційного розгляду, колегією суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді встановлено, що заявник касаційної скарги оскаржує судові рішення з мотивів порушення судами правил предметної юрисдикції.

12. Відповідно до ч. 6 ст. 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

13. Згідно з ст. 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

14. Про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в ч. 1-4 ст.346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у ч. 5 або 6 ст. 346 цього Кодексу.

15. На підставі викладеного, беручи до увагу ту обставину, що скаржник оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи № 307/2220/15-а на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись ст. 346, 347 КАС України, Суд -

У Х В А Л И В:

Справу № 307/2220/15-а за позовом ОСОБА_3 до Сектору державної реєстрації Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя О.П. Стародуб