Справа № 2-а-161/10
Суддя: Калашнікова О. І.
Дата ухвалення: 2010-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Одеси
Справа: № 2-А-161/10/1512
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2010 року Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Мішанчук О.Ф.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання незаконною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати незаконними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку щомісячного підвищення до державної пенсії, як інваліду війни 2-ї групи за період з 1 січня 2000 року та відмови у перерахунку додаткової пенсії, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, відповідно до вимог ст.ст.50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" . Позивач просив зобов`язати відповідача виконати перерахунок щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни 2-ї групи, починаючи з 1 січня 2000 року у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, як то передбачено ЗУ ,.Про статус ветеранів війни, гарантіїїх соціального захисту" та ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби та деяких інших осіб"; зобов"язати сплатити заборгованість, яка виникла у зв"язку з перерахунком пенсії, та зобов"язати відповідача у подальшому нараховувати і сплачувати щомісяця підвищення державної пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком і додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі і на обгрунтування позовних вимог посилався на ч.4 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч. 1 ст.25 Закону „Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби, га деяких інших осіб", ст.17,19 ЗУ „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії-", ст.ст.50,54 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",ст.ст.22,46 Конституції України.

Представник відповідача з позовом не погодився з таких підстав: ОСОБА_1 призначено та виплачується підвищення до державної пенсії, як інваліду війни 2-ї групи, та додаткова пенсія, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії відповідно до діючого законодавства і правові підстави для перерахунку позивачу державної і додакової пенсій відсутні. Відповідачева сторона стверджує, що УПФ України призначає (перераховує) та виплачує пенсії громадянам, які мають право на пенсійне забезпечення на підставі ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби та деяких інших осіб", з 1 січня 2007 року і УПФ не несе відповідальності за дії (чи бедіяльність) Міністерства Оборони України, яке до 31.12.2006 року призначало та виплачувало пенсії зазначеній категорії громадян. До того ж, представник відповідача посилався на пропуск позивачем процесуального терміну для звернення до суду за захистом своїх пенсійних прав та на наявність постанови Приморського райсуду м.Одеси від 24 липня 2006 року, яким Одеський облвоєнкомат зобов`язаний був зробити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням підвищення як інваліду 2-ї групи на 350%, починаючи 1.01.2005р.

Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне:

ОСОБА_1 - з 1997 року є пенсіонером Збройних Сил України і отримує державну пенсію як інвалід війни 2-ї групи - посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Одеським облвійськкомісаріатом 21.06.1999 року. ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобільській АЕС 1 категрії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим Одеською облдержадміністрацією 27.12.1996 року. До 31 грудня 2006 року ОСОБА_1 перебував на пенсійному обліку в Одеському обласному військовому комісаріаті, а з 1 січня 2007 року відповідно до Постанови Кабміну України 1522 від 2.11.2006 року „Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" - в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Право позивача, як інваліда війни 2-ї групи, на підвищення до державної пенсії у розімірі 350% мінімальної пенсії за віком передбачено ч. 1 ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Закон №3551-XI1). Право ОСОБА_1 на додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії передбачено ст.50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон №796-Х11).

У період з 2000 року по 2004 рік розмір мінімальної пенсії за віком закон не визначав. Законом на кожен рік визначався розмір прожиткового мінінмуму на місяць (2000 р.-216,56 грн Закон №2025-111, 2001 р. - 248,77 грн Закон №2330-111, 2002 р,- 268 грн Закон № 2780-Ш, 2003 р. - 268 грн Закон № 247-Ш, 2004 р. -284,69 грн. Закон №1704-Ш).

З 1 січня 2000 року по 1 жовтня 2003 року позивач отримував підвищення до державної пенсії та додаткову пенсію на підставі Закону №3551-XI1 і Закону № 796-Х11 та відповідно до постанов Кабміну України №342 від 19 березня 1996 року і №831 від 26 липня 1996 року. Розмір підвищення до державної пенсії та розмір додаткової пенсії розраховувались з грошової суми 16 грн,62 коп., а з 1 жовтня 2003 року відповідно до постанови Кабміну України №1 від 3 січня 2003 року - з грошової суми у розмірі 19 грн.91 коп.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України „ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9.07.2003 року. 4.1 ст.28 зазначеного Закону визначає, що мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивач звернувся до ГУПФ України в Одеській області з заявою про перерахунок підвищення до пенсії, як інваліду війни, та про перерахунок додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобільській АЕС 1 категорії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком (визначеногозаконом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність). Листом №1787/Д-11 від 12.08.2009 року ГУПФ України в Одеській області відмовило ОСОБА_1 у задоволенні вимог, тому ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 1 листопада 1996 року №9 „Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя" зазначив, що судам при розгляді справи необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автоновмної республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і закону.

Ч.1ст.46 Конституції України передбачає право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо правового статусу ветеранів війни, у тому числі щодо надання їм пільг, переваг та соціальних гарантій, визначаються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Закон „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає особам, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, надання пільг та соціальних гарантій. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих

на реалізацію закріплених Конституцією України та Законами України основних соціальних гарантій, до яких відноситься і пенсія, визначаються ЗУ „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії". Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна соціальна гарантія, встановлюється законами. На підставі ч.З ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Із урахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися надбавка позивачу до державної пенсії як інваліду війни, та розмір додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч.І ст.28 ЗУ „Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Будь-якими іншими діючими законодавчими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами , при визначенні позивачу розміру підвищення до державної пенсії та додаткової пенсії належить керуватися ч.З ст.46 Конституції України, ч.4 ст. 12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст.50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 17 ЗУ „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"", ч. 1 ст.28 ЗУ „Про загальнообов`язкове 1 державне пенсійне страхування", а не постановами Кабінету Міністрів України, які істотно 1 звужують обсяг встановлених законом прав.

Оскільки позивачу слід визначати підвищення до пенсії з розрахунку мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, ] то в разі збільшення розміру цього прожитковог о мінімуму повинен проводитись і перерахунок підвищення до пенсії з урахуванням нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Ст. 1 ЗУ „Про затвердження прожиткового мінімуму на 2000 рік" прожитковий мінімум на ' осіб, які втратили працездатність, на 2000 рік затверджено у розмірі 216 грн.56 коп. Аналогічними Законами затверджені прожиткові мінімуми на 2001 рік - 248,77 грн, на 2002 рік і 2003 рік - 268 грн, на 2004 рік - 284,69 грн. Ст.65 ЗУ „Про державний бюджет України на 2005 рік" визначила, що розмір мінімальної пенсії за віком відповідає рівню прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність, і визначила розмір мінімальної пенсії за віком у 2005 році- 332 грн на місяць. Ст.65 ЗУ „Про Державний бюджет України на 2006 рік" визначила мінімальний розмір пенсії за віком з 1.01.2006 р. у розмірі 350 грн, з 1.04.2006 р. у розмірі 359 грн. Надалі розмір мінімальної пенсії відповідними законами визначався у таких розмірах: зі .10.2006 р -366 4 грн, з 1.01.2007 р. -380 грн, з 1.04.2007 р.-410,06 грн, з 1.10.2007 р.-415,11 грн, з 1.01.2008 р. -470 грн, з 1.04.2008 р. -481 грн, з 1.07.2008 р. -482 грн, з 1.10.2008 р,- 498 грн, з 1.01.2009 р. -498 грн.

Постановою Приморського райсуду м.Одеси від 24 липня 2006 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок призначеної пенсії з урахуванням її підвищення як інваліду 2-ї групи війни на 350%, виходячи з розміру мінімальної пенсії починаючи з 1.01.2005 року. Зазначене судове рішення набрало чинності і було виконане. З 1 січня 2006 року вступили в дію зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до яких підвищення до пенсії інваліду війни 2-ї групи визначено у розмірі 40% мінімального розміру пенсії. У судовому засіданні представник позивача не надав будь-яких пояснень з питання, чому у 2006 році ОСОБА_1 вимагав перерахувати йому підвищення до пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії з 1.01.2005 року, а не з 1.01.2000 року. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині перерахунку щомісячного підвищення до державної пенсії, як інваліду війни 2-ї групи у розмірі 350% мінімальної пенсії з 1.01.2000 року задоволенню не підлягають.

Законом України №107-У1 від 28.12.2007 року були внесені зміни до Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і ст.50 викладена у новій редакції, яка передбачала право позивача на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втаритили працездатність.

>

Ст.22 Конституції України гарантує, що при прийнятті нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу прав і свобод. Тому Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року Закон №107-У1 в частині внесення змін до ст.50 Закону №796-Х11 визнаний неконституційним.

Відповідно до вимог ст.99 КАС України адміністративний позов може бути поданий в ; межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа ' дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Також для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими Законами можуть встановлюватися інші строки звернення до адміністративного суду. У даному випадку суд вважає, що з питання строків звернення до суду належить керуватися вимогами ст.46 ЗУ „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка передбачає „суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь- яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів."

Пнсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначенного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Керуючись ст. 158-163 КАС України, суд

Постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку і виплати додаткової пенсії ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2007 року.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області виконати перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС 1 категорії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 січгня 2007 року.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Одеській апеляційний адміністративний суд через Київський райсуд м.Одеси. Заява про апеляційне оскарження надається протягом 10 днів з дня оголошення постанови, апеляційна скарга подається прф яі/6м 20 днів з дня подачі заяви, з направленням копії до апеляційного суду.

Суддя