Справа № 522/13821/15-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа №522/13821/15-а

адміністративне провадження №К/9901/11949/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М.,

суддів: Анцупової Т.О., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні справу №522/13821/15-а за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 (колегія у складі суддів: Осіпова Ю.В.,

Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,) у справі №522/13821/15-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Одеської міської ради

треті особи: Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, Комунальне підприємство "Малиновський ринок"

про визнання протиправним та скасування рішення

І. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, КП «Малиновський ринок», та просить визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №217 від 25 червня 2015 року «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині, що стосується демонтажу тимчасової споруди - металоконструкції орієнтовною площею 32 кв. м. між торговими місцями НОМЕР_1 та НОМЕР_2, яка зазначена під №1 в переліку тимчасових споруд, що підлягають демонтажу згідно додатку до вказаного рішення.

2. Постановою Приморського районного суду від 03 листопада 2015 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №217 від 25.06.2015 «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині, що стосується демонтажу тимчасової споруди ОСОБА_1 - металоконструкції орієнтованою площею 32 кв.м. між торговими місцями НОМЕР_1 та НОМЕР_2, яка зазначена під №1 в переліку тимчасових споруд, що підлягають демонтажу згідно додатку до вказаного рішення.

3. Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, в.о. директора КП «Малиновський ринок» 18.11.2015 та представник виконавчого комітету Одеської міської ради 27.11.2015 подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що судом при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2015 та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 апеляційні скарги Комунального підприємства «Малиновський ринок» та виконавчого комітету Одеської міської ради задоволено. Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2015 року скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

5. 13.05.2016 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Позивача на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016.

6. У касаційній скарзі Позивач просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 та залишити в силі постанову Приморського районного суду від 03.11.2015.

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.05.2016 відкрито провадження у справі. 02.06.2016 надійшов відзив від Відповідача.

8. Відповідачем було заявлено клопотання про розгляд справи за його участі. Однак відповідно до ч.1 ст. 343 КАС України попередній розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач - ФОП ОСОБА_1 в період 2003 по липень 2015 використовував для здійснення своєї торгівельної (підприємницької) діяльності тимчасову споруду - металоконструкцію (контейнер на торговому місці И5) орієнтовною площею 32 кв.м, розташовану між торговими місцями НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що знаходяться на території Промтоварного ринку «Малиновський» у м.Одесі.

10. Підставою для використання позивачем вказаної вище тимчасової споруди (контейнера) та здійснення своєї торгівельної діяльності на території Промтоварного ринку «Малиновський» були:

1) договір оренди торгового місця - НОМЕР_3 для експлуатації павільйону пл.33 кв.м, укладений 01.09.2003 між ФОП ОСОБА_1 та ДП «Чорноморець-Трейдінг» ЗАТ «ФК «Чорноморець»;

2) договір управління майном, укладений 24.05.2005 між ФОП ОСОБА_1 та КП «Одеська міська типографія», згідно умов якого, міська типографія передала позивачу торговий павільйон НОМЕР_3;

3) технічний паспорт на торгівельний павільйон НОМЕР_3, виданий 11.05.2005 КП «ОМБТІ та РОН».

11. 11.06.2015 та 30.06.2015 Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради винесло на адресу позивача 2 Вимоги, в яких вимагало здійснити до 16.06.2015 (або до 05.07.2015) власними силами та за власний рахунок демонтаж вказаної вище тимчасової споруди (контейнеру на торговому місці И5), оскільки остання встановлена з порушенням «Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м.Одесі» №3961-УІ від 09.10.2013 та чинного законодавства.

12. У зв'язку із відмовою позивача добровільно демонтувати свій контейнер, виконавчий комітет Одеської міської ради своїм рішенням №217 від 25.06.2015 «Про демонтаж тимчасових споруд» зобов'язав Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР вжити заходів з демонтажу цієї тимчасової споруди.

13. У липні 2015 Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР виконала вказане вище рішення виконкому №217 від 25.06.2015 та 22.07.2015 дана тимчасова споруда була демонтована і вивезена з території промтоварного ринку.

14. Не погоджуюсь з зазначеними діями та рішенням виконкому Одеської міської ради, позивач оскаржив їх до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

15. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником тимчасової споруди - металоконструкції (контейнер на торговому місці И5) орієнтовною площею 32 кв. м. між торговими місцями НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на території промтоварного ринку «Малиновський» у м. Одесі. Однак, 11 червня 2015 року Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради видало припис про демонтаж вищевказаної тимчасової споруди до 16 червня2015 року. В подальшому, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №217 від 25 червня 2015 року «Про демонтаж тимчасових споруд» було зобов'язано Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вжити заходів з демонтажу тимчасових споруд, в тому числі, металоконструкцію орієнтовною площею 32 кв. м. між торговими місцями НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

16. Позивач вважає вищевказане рішення незаконним, оскільки тимчасову споруду - контейнер на торговому місці И5 помилково не було включено до паспорту ринку «Малиновський», затвердженого рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №360 від 27 листопада 2014 року, адже законність розміщення такої споруди на території ринку підтверджується договором оренди від 01 вересня 2003 року, укладеним між ним та ДП «Чорноморець-Трейдінг» ЗАТ «ФК «Чорноморець», технічним паспортом від 11 травня 2005 року, а також договором управління майном від 24 травня 2005 року, укладеним між ним та КП «Одеська міська типографія».

17. Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради заперечувала проти задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1, та вказала, що позивачем самовільно розміщена тимчасова споруда - металоконструкція орієнтовною площею 32 кв. м. між торговими місцями НОМЕР_1 та НОМЕР_2, яка згідно 15.8 Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради№3961-VI від 09 жовтня 2013 року, повинна бути демонтована.

18. Представники Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, КП «Малиновський ринок» також заперечували проти задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та з неправомірності дій та спірного рішення відповідача. Однак суд апеляційної інстанції не погодився з такими висновками з огляду на те, що позивач фактично без будь-якого дозволу власника земельної ділянки чи адміністрації ринку встановивши спірний торгівельний павільйон, з серпня-вересня 2005 року, тобто більше 10-ти років, без достатніх підстав здійснював в ньому торгівельну діяльність, не сплачуючи до місцевого бюджету жодних платежів (тобто податку за використання земельної ділянки; охорону павільйонів; прибирання сміття; вивіз снігу та сміття; освітлення і водопостачання та інш.), внаслідок чого користувався нерівними умовами конкуренції порівняно з іншими суб'єктами господарювання, які здійснюють свою господарську діяльність на території ринку, і які, в свою чергу, на відміну від позивача, добросовісно сплачують усі необхідні платежі за послуги, що надаються на ринку. При цьому, одночасно необхідно звернути увагу на те, що з саме з цього приводу первинна професійна спілка «Приватних підприємців Малиновського ринку» зверталась до адміністрації ринку із листом від 17.04.2015 №197 з проханням вирішити питання незаконного зайняття торгівельних місць на території ринку окремими підприємцями (серед який є і позивач).

20. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відповідно, правомірність оскаржуваного рішення виконавчого комітету Одеської міськради №217 від 25.06.2015 «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині, що стосується демонтажу тимчасової споруди позивача - металоконструкції приблизною площею 32 кв.м. між торговими місцями НОМЕР_1 та НОМЕР_2, яка зазначена під №1 в переліку тимчасових споруд, що підлягають демонтажу згідно додатку до цього рішення.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції та вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки:

А) позивачем вживались передбачені законом заходи щодо укладення КП «Малиновський ринок» договору про організацію ринкової торгівлі, але ні КП, ні відповідач - міськвиконком не обґрунтували, в порядку ч. 2 ст. 71 АС України, відмову в укладенні з позивачем договору про організацію ринкової торгівлі щодо існуючого торгівельного місця на ринку;

Б) апеляційний суд не надав правової оцінки доводам позивача, що у 2008-2009 рр. господарськими судами розглядалася справа № 28/136-08-3626 за позовом КП «Малиновський ринок» до ФОП ОСОБА_1, предметом спору в якій було стягнення коштів за оренду торгового місця НОМЕР_3, і рішенням господарського суду Одеської області від 29.10.2008, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2008 та постановою Вищого господарського суду України від 16.06.2009, було відмовлено в позові Комунальному підприємству з підстав необґрунтованості та фактичної недоведеності надання ФОП ОСОБА_1 яких-небудь послуг. В цих рішеннях, зокрема, встановлено, що договір про надання ринкових послуг ж КП «Малиновський ринок» і ФОП ОСОБА_1 не укладався, відсутні доказі звернення КП до ФОП ОСОБА_1 з пропозиціями укласти такий договір;

В) твердження апеляційного суду, що після створення у 2005 році КП «Малиновський ринок» адміністрацією ринку проводилась робота із врегулювання відносин з вже існуючими на цій території суб'єктами господарювання шляхом укладання з ними відповідних типових договорів на надання послуг - нічим не підтверджено. Не обґрунтовано і посилання апеляційного суду на рішення №529 від 14.09.2005 виконкому міської ради «Про встановлення тарифів на послуги, що надаються КП «Малиновський ринок», оскільки сам по собі факт встановлення тарифів не є підставою для їх оплати без відповідного договору;

Г) апеляційний суд безпідставно, без посилання на конкретні матеріали справи зазначає, що позивач в період 2005-2015 років не сплачував жодних шатенів до бюджету, а з 2014 року наполягав на укладенні договору на організацію ринкової торгівлі виключно в його редакції;

Ґ) апеляційний суд, беручи до уваги лист Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів від 15.07.2015 не перевірив, чи був вручений позивачу вказаний лист, чим це підтверджується (доказів вручення листа суду надано не було);

Д) беручи до уваги лист первинної профспілки приватних підприємців Малиновського ринку № 197 від 17.04.2015 як доказ недобросовісної поведінки позивача, апеляційний суд не перевірив чи має цей лист відношення саме до позивача, і чи існує взагалі така профспілка.

22. У відзиві Відповідач посилався на необґрунтованість доводів касаційної скарги та законність рішення суду апеляційної інстанції.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Оцінивши наявні матеріали справи та доводи касаційної скарги, Суд дійшов таких висновків.

24. Суд не погоджується з доводом, наведеним в п. 21-А), оскільки в матеріалах справи наявні листи Позивача із пропозиціями укласти договір виключно в редакції, запропонованій Позивачем, при цьому матеріалами справи також містять листи - відповіді Позивачу, в яких Відповідачем обґрунтовано неможливість укладення відповідного договору на умовах Позивача.

25. Щодо доводу, наведеного в п. 21-Б), то Суд зазначає, що обставини справи № 28/136-08-3626 жодним чином не стосуються спірних правовідносин даної справи, оскільки предметом розгляду справи № 28/136-08-3626 було стягнення плати за оренду торговельних місць (послуги з їх утримання) та їх охорону у розмірі 32319,18 грн із посиланнями на те, що ОСОБА_1 з вересня 2005 року використовував одноповерхове торговельне місце № НОМЕР_3 та не проводить оплату послуг за тарифами. При цьому, що підтверджує Позивач, у справ № 28/136-08-3626 було встановлено, що сторони не перебувають у договірних відносинах і не узгоджували умови оренди торговельного місця.

26. Щодо доводу 21-В), то Суд зазначає, що Одеська міська рада своїм рішенням від 15.07.2005 №4261-IV, з метою удосконалення та узаконення торговельної діяльності в місті Одеса, належної організації торгівлі та надання послуг населенню створила Комунальне підприємство «Малиновський ринок», основною метою діяльності якого у Статуті визначено - організацію ринкової торгівлі, надання різноманітних видів послуг та отримання прибутку в інтересах Засновника (тобто міськради). Далі, після створення КП «Малиновський ринок», адміністрацією ринку проводилась робота із врегулювання відносин із вже існуючими на цій території суб'єктами господарювання шляхом укладання з ними відповідних типових договорів на надання послуг.

27. 14.09.2005 виконавчий комітет Одеської міської ради своїм рішенням №529 встановив тарифи на послуги, що надаються КП «Малиновський». За цими тарифами підприємці сплачували послуги на підставі укладених договорів, які ним надсилалися або надавалися адміністрацією ринку для підписання. Позивачу, в свою чергу, також неодноразово пропонувалося укласти такий договір, що підтверджується наявним у справі листуванням (вих. №34 від 29.09.2005, вих.№71 від 25.10.2005, №17 від 25.12.2008, №538 від 18.09.2014). Однак, позивач ні до моменту демонтажу контейнера, ні до цього часу так і не надав адміністрації КП необхідні документи та не уклав відповідного договору.

28. Вказані дії адміністрації фактично кореспондували положенням «Правил торгівлі на ринках» (затв. рішенням Одеської міської ради від 15.07.2005 №4221-ІУ), які, в свою чергу, розроблялись на підставі рекомендованих для органів місцевого самоврядування «Правил торгівлі на ринках» (затв. наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, МВС України, ДПА України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002 №57/188/84/105).

29. Відповідно до вказаних Правил, зокрема, за право займання торговельного місця на ринку справляється ринковий збір у порядку, визначеному законодавством. За окрему плату продавцям можуть надаватися окремі послуги, зокрема, утримання торговельного місця в належному стані. При цьому, цими Правилами визначено, що тарифи на послуги ринку, що пов'язані із забезпеченням діяльності ринкового господарства, установлюються адміністрацією ринку відповідно до чинного законодавства.

30. Так, Адміністрація ринку при наданні продавцям торговельних місць на визначений термін укладає з ними письмову угоду, в якій рекомендується зазначати термін дії угоди, асортимент (вид) товарів, що реалізуються, розташування торговельного місця, умови оренди торговельного місця, розмір та порядок оплати за оренду майна, перелік послуг, які надає ринок, та їх вартість.

31. Продавці ж на ринках, в свою чергу, зобов'язані сплатити ринковий збір до початку торгівлі.

32. Отже, необхідними умовами для здійснення підприємницької діяльності на території КП «Малиновський ринок» було укладання відповідного договору із адміністрацією ринку, сплата ринкового збору та оплата інших послуг ринку, що пов'язані із забезпеченням діяльності ринкового господарства (прибирання, охорона, вивіз сміття тощо).

33. Однак, як встановлено з матеріалів справи, позивач вказані вище умови не виконував, тобто тривалий час фактично ухилявся від укладання відповідного типового договору, продовжуючи здійснювати свою торгівельну діяльність на території ринку, не сплачуючи при цьому жодних платежів та не врегулювавши у встановленому законом порядку питання правомірності розміщення та знаходження на ринку свого торгівельного павільйону (контейнеру).

34. 21.10.2011 прийнято наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244, яким затверджено «Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності». Відповідно до п.3 вказаного наказу, останній набрав чинності з дня його офіційного опублікування, тобто з 12.12.2011. Так, за загальним правилом, визначеним у вказаному Порядку №244, розміщення тимчасової споруди на території міста потребує отримання відповідним суб'єктом господарської діяльності паспорту-прив'язки, порядок отримання якого регламентований у цьому Порядку.

35. Пунктом 1.9. вказаного Порядку передбачено, що розміщення тимчасових споруд на території ринку, як торговельного об'єкта, визначається планувальною документацією території цього ринку або проектною документацією його споруди.

36. На підставі вказаного Порядку №244, рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 №3961-УІ було затверджено «Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м.Одесі», пунктом 6.3. яких передбачено, що розміщення тимчасових споруд на території ринку як підприємства торгівлі визначається планувальною документацією території цього ринку або проектною документацією його споруди, погодженою та затвердженою в установленому законодавством порядку, та не потребує отримання паспорту.

37. Проте відповідно до Паспорту ринку «Малиновський», затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2014 №360, розміщення торгівельного павільйону, приблизною площею 32 кв.м., між торговими місцями НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на території ринку не передбачено. Тобто, розміщення спірного торговельного павільйону на вказаному місці фактично суперечить планувальній документації ринку «Малиновський», яка є погодженою в установленому законодавством порядку. Пунктами 2.20.,2.21 даного Порядку також передбачено, що встановлення тимчасових споруд здійснюється відповідно до паспорта прив'язки. Відхилення від паспорта прив'язки тимчасової споруди не допускається. А як видно зі змісту п.п.2.30, 2.31. вказаного Порядку, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки або самовільного встановлення тимчасової споруди, така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

38. Як вбачається зі змісту положень п.1.4 «Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м.Одесі» (затв. рішенням Одеської міської ради №3961-VI від 09.10.2013), протиправно розміщена тимчасова споруда - це тимчасова споруда, яка характеризується хоча б однією з наступних ознак: розміщується без отримання оформленого у встановленому порядку паспорту прив'язки; продовжує розміщуватись після закінчення терміну дії паспорту прив'язки, у тому числі у випадку анулювання паспорту прив'язки чи відмови у його продовженні; розміщується з недотриманням хоча б одного з визначених Паспортом параметрів щодо, типу, розміру ТС та/або місце розташування якого не відповідає місцю, визначеному у паспорті прив'язки; експлуатується з порушенням вимог чинного законодавства України та цих Правил, що встановлено Уповноваженим органом, яким, в свою чергу, є Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради.

39. В свою чергу, розміщення та знаходження на території ринку «Малиновський» тимчасової споруди, яка належить ОСОБА_1, не передбачено планувальною документацією ринку, фактично відбулось без погодження адміністрації ринку (та органу місцевого самоврядування) та з порушенням встановленого порядку організації торгівлі на відповідному ринку, яке полягає у несплаті позивачем протягом 10 років необхідних платежів, відсутністю паспорта прив'язки, що, в свою чергу, дає підстави стверджувати про самовільне встановлення такої тимчасової споруди, її безпідставне знаходження на ринку (т.б. з 2005 по 2015) та її використання позивачем для здійснення торгівельної діяльності, а отже, про наявність усіх законних підстав для її примусового демонтажу.

40. Як вже зазначалося вище, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №360 від 27.11.2014 було затверджено паспорт ринку «Малиновський» з кількістю торговельних місць 1431 одиниця та доручено в.о. директора ринку вжити усіх необхідних заходів щодо приведення торговельних місць у відповідність до цього Паспорту. Проте позивач в період 2005-2015 не звертався до уповноваженого органу за отриманням (або продовженням дії) відповідного дозволу на розміщення своєї тимчасової споруди, не сплачував жодних платежів та, до моменту демонтажу контейнера, так і уклав і не підписав запропонований йому адміністрацією ринку договір, наполягаючи (з 2014) на укладенні такого договору виключно саме в його редакції.

41. Аналізуючи вищезазначене, Суд дійшов висновку, що з метою уникнення демонтажу тимчасової споруди (контейнер на торговому місці И5) Позивачу необхідно було внести своє торгівельне місце до паспорту ринку «Малиновський».

42. 15.07.2015 (тобто за тиждень до демонтажу контейнера) Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів своїм листом вих.№0113 (а.с. 22) останній раз фактично пропонувало позивачу, у разі добровільної сплати ним за фактичне користування наданими ринком в межах позовної давності послугами, у найближчий час укласти договір та внести відповідні зміни до паспорту ринку, але останнім і цю пропозицію було проігноровано.

43. Отже, Позивач міг уникнути вимоги демонтажу свого торгівельного місця, виконавши вимоги Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів, а саме: уклавши відповідний договір та сплативши заборгованість за користування послугами ринку, про що був повідомлений належним чином.

44. Щодо доводів, наведених в п.п. Г), Ґ) та Д) п. 21, то Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України (в редакції на момент виникнення правовідносин) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, Суд зауважує, що Відповідача виконав свій обов'язок доказування, надавши відповідні матеріали на розгляд суду, однак Позивач не надав жодних доказів на спростування аргументів Відповідача.

45. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

46. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

47. Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

48. Відповідно до ст. 341 КАС України Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

49. Тобто, Суд позбавлений повноважень здійснювати переоцінку фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

50. При цьому Суд зазначає, що скаржник у своїй касаційній скарзі не довів неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

51. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

52. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновком суду апеляційної інстанції у справі.

53. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

54. З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2016 у справі №522/13821/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя О.П. Стародуб