Справа № 200/11632/18-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 р. Справа№200/11632/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

секретар судового засідання Галустян Р.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень та рішень,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року комунальне підприємство Словянської міської ради «Словміськводоканал» (далі КП «Словміськводоканал») звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, зокрема, що Головним управлінням ДФС у Донецької області на підставі акту перевірки від 12.09.2018 року № 997/05-99-14-16/35420080 щодо позивача прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на суму 2 369 135,30 грн., з них податкові зобовязання 476 688,91 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 1806165,01 грн., пені 86281,38 грн. за період 01.07.2013 року по 30.06.2016 року;

- податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з військового збору на суму 83 206,93 грн., з них податкові зобовязання 22874,83 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 56786,97 грн., пеня - 3545,13 грн. за період 01.07.2013 року по 30.06.2016 року;

- рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 1 899 013,27 грн., з них: штраф в сумі 130611,59 грн. 10% за період з 21.10.2014 року по 30.07.2015 року, штраф в сумі 744256,01 грн. 20% за період з 21.01.2015 року по 03.06.2016 року та пеня у розмірі 1024145,67 грн.;

- рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), яким накладено штраф в розмірі 10% несплачених або несвоєчасно сум в розмірі 388 003,83 грн. за період з 02.08.2011 року по 16.06.2016 року;

- рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_5 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яким накладено штраф в сумі 340 грн. за червень та вересень 2015 року.

Щодо податку на доходи фізичних осіб і військового збору, то вважало, що оскільки під час перевірки заборгованість з податку на доходи з фізичних осіб позивачем була частково сплачена - хоча і з затримкою, але у день виплати заробітної плати працівникам, що також встановлено актом перевірки, тому відповідач мав право накласти штраф лише на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, п. 1 якої передбачено накладення штрафу у розмірі 10 та 20 % від сплаченої суми за прострочення (порушення строків) сплати податкових зобов'язань. Разом з тим відповідач наклав штраф також на підставі п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України у розмірі 25, 50, 75 % на суму погашеного податкового боргу, що вважав безпідставним, оскільки даною статтею передбачена відповідальність за не нарахування, неутримання та/або несплату (не перерахування) податків податковим агентом.

Крім того, відповідачем не були враховані положення ч. 1 ст. 102, ст. 114 Податкового кодексу України щодо застосування штрафних санкцій у період не більше 1095 днів, тобто відповідач повинен був нарахувати штрафні санкції і пеню з 2 кв. 2015 року, тому штрафні санкції і пеня нараховані у період з 01.07.2013 року по 01.06.2015 року не могли бути нараховані.

Щодо єдиного внеску, то підприємство є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилася антитерористична операція, а тому згідно з п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на час проведення антитерористичної операції до її закінчення звільнено від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції за невиконання обов'язків платника єдиного внеску у вказаний період до нього не застосовуються.

У звязку з наведеним позивач просив:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 02.10.2018 року № НОМЕР_1; від 02.10.2018 року № НОМЕР_2;

- скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 02.10.2018 року № НОМЕР_3, від 02.10.2018 року № НОМЕР_4, від 02.10.2018 року № НОМЕР_5.

Позивач в підготовчому засіданні подав заяву, якою відмовився від підстав позову в частині не врахування відповідачем положень ч. 1 ст. 102, ст. 114 Податкового кодексу України щодо застосування штрафних санкцій у період не більше 1095 днів. Пояснив, що відповідно до поданих представником відповідача розрахунків вказані положення контролюючим органом дотримані.

Відповідач подав відзив на позовну заяву та доповнення до відзиву, в яких зазначав, зокрема, що оскаржені рішення відповідають вимогам законодавства і винесені в межах повноважень, що надані органу доходів і зборів.

Щодо єдиного внеску, то вважав, що підстави для звільнення позивача від сплати сум єдиного внеску відсутні, і за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, в тому числі за порушення законодавства в частині подання звітності з єдиного внеску, він має нести відповідальність.

Щодо рішення від 02.10.2018 року № про застосування штрафних санкцій та пені за порушення правил нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, то розбивка штрафних фінансових санкцій та пені з урахуванням Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014 виглядає наступним чином: сума 239 695,72 грн. це штрафні санкції та пеня по 13.04.2014 року; сума 148 308,11 грн. - штрафні санкції та пеня після 14.04.2014 року.

Щодо податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

У позивача з податку на доходи фізичних осіб на початок перевіряємого періоду обліковувалася кредиторська заборгованість в сумі 122 710,56 грн., а також протягом цього періоду позивачем у 2014 - 2016 році не в повному обсязі виконувались свої зобовязання щодо повноти сплати податку.

З військового збору станом на вересень 2014 року обліковується кредиторська заборгованість у сумі 16 324,37 грн., а також протягом перевіряємого періоду позивачем у 2014 - 2016 році не в повному обсязі виконувались свої зобовязання щодо повноти сплати податку.

З урахуванням наведеного, у податкового органу відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України виникли підстави щодо застосування до позивача штрафних санкцій відповідно до вимог п. 126.1 ст.126, п. 127.1 ст. 127 та п. 129.1 ст. 129 вказаного Кодексу з урахуванням несплати (неперерахування) податків платником податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, застосування штрафних санкцій та пені з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2 369 135,30 грн., то відповідно до розрахунку штрафних санкцій та пені до нього нарахування податкового зобовязання, штрафних санкцій та пені відбувались з 05.10.2015 року по 30.07.2016 року, тобто з урахуванням положень ст. 102 Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № про збільшення грошового зобовязання з військового збору, застосування штрафних санкцій та пені з військового збору на загальну суму 83 206,93 грн., то відповідно до розрахунку штрафних санкцій та пені до нього нарахування податкового зобовязання, штрафних санкцій та пені відбувались з 05.10.2015 року по 30.07.2016 року, тобто з урахуванням положень ст. 102 Податкового кодексу України.

Просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Пояснив, що на початок перевіряємого періоду позивач дійсно мав податковий борг з податку на доходи фізичних осіб і з військового збору. Разом з тим вказані податки сплачував разом із доходом (заробітною платою та іншими виплатами), який виплачувався несвоєчасно. Просив задовольнити позов.

Представник відповідача підтримав відзив на позовну заяву. Пояснив, що, на початок перевіряємого періоду позивач мав податковий борг з податку на доходи фізичних осіб і з військового збору. Платник сплачував податкові зобовязання з вказаних податків, однак орган доходів і зборів відповідно до Податкового кодексу України зараховував ці кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

На думку контролюючого органу, податковий агент (позивач) має нести відповідальність на підставі ст. 127 Податкового кодексу України в тому разі, якщо виплата доходу передувала сплаті (перерахуванню) податку до бюджету. При накладенні податковими повідомленнями-рішеннями від 02.10.2018 року № та від 02.10.2018 року № штрафних (фінансових) санкцій п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України застосовано з урахуванням строку 1095 днів, який обчислено з дати першого виявленого порушення, що відбулося ще у 2013 році. Тому в оскаржених податкових повідомленнях-рішеннях штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за період з 05.10.2015 року по 30.07.2016 року нараховані не з початкового розміру, який передбачений п. 127.1 ст. 127 Кодексу - 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету, а, відповідно, в більшому розмірі. Стаття 102 Податкового кодексу України при цьому не враховувалася. Просив в задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що КП «Словміськводоканал» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який перебуває на обліку в органі доходів і зборів (в Словянській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області), що розташований на території населеного пункту, включеного до переліку, що зазначений у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата на підставі відповідного Указу Президента України.

Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено документальну планову виїзну перевірку КП «Словміськводоканал» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2013 року по 30.06.2016 року, податку на прибуток за період з 01.04.2013 року по 30.06.2016 року, з питань оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування податку на доходи фізичних осіб та інших податків за період з 01.07.2013 року по 30.06.2016 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2011 року по 30.06.2016 року,за результатами якої складено акт від 12.09.2018 року № 997/05-99-14-16/35420080, яким встановлені порушення вимог законодавства.

Так, під час перевірки правильності нарахування, повноти сплати, дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб з нарахованої/виплаченої заробітної плати працівникам КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» встановлено порушення пп. 14.1.180 п.14.1 ст. 14, п. 54.2 ст. 54, пп. 168.1.2 та 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. «е» п. 176.1 ст.176, пп. «а» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині:

1) несплати (неперерахування) нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб в сумі 476 688,91 грн. з нарахованого доходу на користь працівників, з них: 215 069,67 грн. - за квітень 2016 року; 259 623,60 грн. - за травень 2016 року; 1 995,64 грн. - за червень 2016 року.

2) несплати (неперерахування) суми нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 4 816 251,71 грн. до або під час виплати доходу на користь працівників (перерахований після виплати доходу), з них: 8 800,50 грн. - за серпень 2013 року; 27 236,14 грн. - за вересень 2013 року; 19 150,56 грн. - за грудень 2013 року; 93 398,49 грн. - за січень 2014 року; 15 1862,86 грн. - за лютий 2014 року; 157 957,84 грн. - за березень 2014 року; 158 883,20 грн. - за квітень 2014 року; 155 602,47 грн. - за травень 2014 року; 124 056,64 грн. - за червень 2014 року; 143 773,40 грн. - за липень 2014 року; 156 243,00 грн. - за серпень 2014 року; 161 832,95 грн. - за вересень 2014 року; 151 037,87 грн. - за жовтень 2014 року; 148 694,27 грн. - за листопад 2014 року; 158 118,99 грн. - за грудень 2014 року; 147 435,22 грн. - за січень 2015 року; 165 472,23 грн. - за лютий 2015 року; 150 427,06 грн. - за березень 2015 року; 182 254,75 грн. - за квітень 2015 року; 174 649,15 грн. - за травень 2015 року; 183 362,35 грн. - за червень 2015 року; 189 946,26 грн. - за липень 2015 року; 190 970,05 грн. - за серпень 2015 року; 198 745,87 грн. - за вересень 2015 року; 203 413,01 грн. - за жовтень 2015 року; 199 618,39 грн. - за листопад 2015 року; 212 398,49 грн. - за грудень 2015 року; 233 278,58 грн. - за січень 2016 року; 270 474,33 грн. - за лютий 2016 року; 256 316,78 грн. - за березень 2016 року; 40 840,01 грн. - за квітень 2016 року;

3) перерахування нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 40 264,18 грн. з нарахованого, але не виплаченого своєчасно оподатковуваного доходу працівникам, з порушенням строків, встановлених Кодексом для місячного податкового періоду, з них: 13 063,86 грн. - за серпень 2013 року; 18 257,28 грн. - за грудень 2013 року; 8 943,04 грн. - за липень 2015 року.

Під час перевірки правильності нарахування, повноти сплати, дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету військового збору з нарахованої/ виплаченої заробітної плати працівникам КП Словянської міської ради «Словміськводоканал» встановлено порушення вимог пп. 1.4, 1.6 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ, пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 ст.54, пп. 168.1.2 та 168.1.5 п. 168. 1 ст. 168, пп. «е» п. 176.1 ст. 176, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в частині:

1) несплати (неперерахування) суми нарахованого/утриманого військового збору у розмірі 22 874,83 грн. з нарахованого доходу на користь працівників, з них: 783,70 грн. - за квітень 2016 року; 21 891,56 грн. - за травень 2016 року; 199,57 грн. - за червень 2016 року;

2) несплати (неперерахування) суми нарахованого/утриманого військового збору у розмірі 112 448,48 грн. до або під час виплати доходу на користь працівників (перерахований після виплати доходу), з них: 13 813,79 грн. - за вересень 2014 року; 11 958,75 грн. - за листопад 2014 року; 10 947,25 грн. - за грудень 2014 року; 10 446,62 грн. - за січень 2015 року; 4 784,01 грн. - за лютий 2015 року; 6 904,67 грн. - за березень 2015 року; 4 191,08 грн. - за квітень 2015 року; 6 469,84 грн. - за травень 2015 року; 6 292,65 грн. - за червень 2015 року; 1 1750,00 грн. - за липень 2015 року; 884,81 грн. - за серпень 2015 року; 10178,46 грн. - за вересень 2015 року; 1 664,20 грн. - за жовтень 2015 року; 1 523,05 грн. - за листопад 2015 року; 1 042,18 грн. - за грудень 2015 року; 1 916,91 грн. - за січень 2016 року; 2 081,87 грн. - за лютий 2016 року; 2 872,47 грн. - за березень 2016 року; 1 911,39 грн. - за квітень 2016 року; 814,48 грн. - за травень 2016 року;

3) перерахування нарахованого/утриманого військового збору у розмірі 234 018,97 грн. з нарахованого, але не виплаченого своєчасно оподатковуваного доходу працівникам, з порушенням строків, встановлених Кодексом для місячного податкового періоду, з них: 2 393,34 грн. - за жовтень 2014 року; 5 635,82 грн. - за грудень 2014 року; 3 652,44 грн. - за січень 2015 року; 12 404,60 грн. - за лютий 2015 року; 9 140,15 грн. - за березень 2015 року; 14 697,58 грн. - за квітень 2015 року; 11 634,99 грн. - за травень 2015 року; 12 741,88 грн. - за червень 2015 року; 8 935,17 грн. - за липень 2015 року; 14 474,08 грн. - за серпень 2015 року; 9 154,52 грн. - за вересень 2015 року; 16 811,20 грн. - за жовтень 2015 року; 16 335,15 грн. - за листопад 2015 року; 21 106,53 грн. - за грудень 2015 року; 17 655,34 грн. - за січень 2016 року; 20 615,97 грн. - за лютий 2016 року; 18 639,13 грн. - за березень 2016 року; 17 992,08 грн. - за квітень 2016 року.

Під час перевірки також встановлено порушення ч. 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині несплати сум єдиного внеску, які сплачуються одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансові платежі), за період з серпня 2011 року по червень 2016 року на загальну суму 3 880 038,28 грн.

Перевіркою встановлено порушення п.1,4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п. 6 ч. 3 розд. IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 в частині несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальну суму 5027395,66 грн., нарахованого згідно зі звітами за вересень 2014 року - липень 2015 року, у т.ч. по періодам: за вересень 2014 року - 456 329,45 грн. з терміном сплати 20.10.2014 року, за жовтень 2014 року - 428 909,75 грн. з терміном сплати 20.11.2014 року, за листопад 2014 року - 420 876,50 грн. з терміном сплати 22.12.2014 року, за грудень 2014 року - 439323,91 грн. з терміном сплати 20.01.2015 року, за січень 2015 року - 413 108,23 грн. з терміном сплати 20.02.2015 року, за лютий 2015 року - 450418,05 грн. з терміном сплати 20.03.2015 року, за березень 2015 року - 415 260,56 грн. з терміном сплати 20.04.2015 року, за квітень 2015 року - 498 148,50 грн. з терміном сплати 20.05.2015 року, за травень 2015 року - 488933,06 грн. з терміном сплати 22.06.2015 року, за червень 2015 року - 514 619,56 грн. з терміном сплати 24.07.2015 року, за липень 2015 року - 501 468,09 грн. з терміном сплати 20.08.2015 року.

Під час перевірки встановлено порушення п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», п. 1 розд. III Порядку формування та подання страхувальниками Звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року № 435 в частині несвоєчасного надання звітності за червень 2015 року з граничним строком надання 20.07.2015 року, а фактично звіт був поданий 24.07.2015 року, та за вересень 2015 року з граничним строком надання 20.10.2015 року, а фактично звіт був поданий 26.10.2015 року.

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом щодо позивача прийняті наступні рішення:

1) податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_1, яким на підставі пп. 54.3.5 п.54.3 ст.54, п. 58.1 ст. 58, п. 126.1 ст. 126, п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на суму 2 369 135,30 грн., з них податкові зобовязання 476 688,91 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 1806165,01 грн., пеня 86281,38 грн. за період з 05.10.2015 року по 30.07.2016 року. Грошове зобовязання розраховано наступним чином:

основний платіж - 476 688,91 грн., з них: 215 069,67 грн. - за квітень 2016 року, 259623,60 грн. - за травень 2016 року, 1 995,64 грн. - за червень 2016 року;

штрафні санкції на загальну суму 1 806 165,01 грн., з них штрафна санкція 357 516,68 грн. (75%) відповідно до ст.127 Податкового кодексу України за несплату (неперерахування) суми нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 476 688,91 грн. станом на 30.06.2016 року, штрафна санкція 1 446 859,72 грн. (75%) відповідно до ст.127 Кодексу за несплату (неперерахування) суми нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 929 146,30 грн. до або під час виплати доходу на користь працівників (перерахований після виплати доходу) за період з 05.10.2015 року по 13.06.2016 року та штрафна санкція 1 788,61 грн. (20%) відповідно до ст.126 Кодексу за перерахування нарахованого/утриманого податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8 943,04 грн. з нарахованого, але не виплаченого своєчасно оподатковуваного доходу працівникам, з порушенням строків, встановлених Кодексом для місячного податкового періоду, на 28.10.2015 року; пеня на загальну суму 86 281,38 грн. за період з 05.10.2015 року по 13.06.2016 року.

2) податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_2, яким на підставі пп. 54.3.5 п.54.3 ст.54, п. 58.1 ст. 58, п. 126.1 ст. 126, п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобовязання з військового збору на суму 83206,93 грн., з них податкові зобовязання 22874,83 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 56786,97 грн., пеня - 3545,13 грн. за період з 05.10.2015 року по 13.06.2016 року. Грошове зобовязання розраховано наступним чином:

основний платіж - 22 874,83 грн., з них: 783,70 грн. - за квітень 2016 року, 21 891,56 грн. - за травень 2016 року, 199,57 грн. - за червень 2016 року;

штрафні санкції на загальну суму 56 786,97 грн., з них штрафна санкція 17 156,12 грн. (75%) відповідно до ст.127 Податкового кодексу України за несплату (неперерахування) суми нарахованого/утриманого військового збору у розмірі 22 874,83 грн. станом на 30.06.2016 року та у розмірі 18 003,75 грн. (75%) відповідно до ст.127 Кодексу за несплату (неперерахування) суми нарахованого/утриманого військового збору у розмірі 24 005,01 грн. до або під час виплати доходу на користь працівників (перерахований після виплати доходу) за період з 05.10.2015 року по 13.06.2016 року; штрафна санкція 8 272,52 грн. (10%) та 13 354,58 грн. (20%) відповідно до ст.126 Кодексу за перерахування нарахованого/утриманого військового збору у розмірі 149 498,12 грн. з нарахованого, але не виплаченого своєчасно оподатковуваного доходу працівникам, з порушенням строків, встановлених Кодексом для місячного податкового періоду, за період з 05.10.2015 року по 28.10.2015 року;

пеня на загальну суму 3 545,13 грн. за період з 05.10.2015 року по 13.06.2016 року.

3) рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 1 899 013,27 грн., з них: штраф в сумі 130611,59 грн. 10% за період з 21.10.2014 року по 30.07.2015 року, штраф в сумі 744256,01 грн. 20% за період з 21.01.2015 року по 03.06.2016 року та пеня у розмірі 1024145,67 грн.;

4) рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), яким накладено штраф в розмірі 10% несплачених або несвоєчасно сум в розмірі 388 003,83 грн. за період з 02.08.2011 року по 16.06.2016 року. Загальні суми штрафу та пені, що зазначені у вказаному рішенні, окремо по періодам становлять:

з 02.08.2011 року по 13.04.2014 року 239 695,72 грн.;

з 14.04.2014 року по 16.06.2016 року 148 308,11 грн.;

5) рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_5 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яким накладено штраф в сумі 340 грн. за червень та вересень 2015 року.

Судом також встановлено, що на початок перевіряємого періоду позивач мав податковий борг з податку на доходи фізичних осіб і з військового збору.

Платник сплачував податкові зобовязання з вказаних податків. Орган доходів і зборів зараховував ці кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Вказані обставини визнаються учасниками справи, і у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства є підставою для звільнення від доказування.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 гл. 9 Податкового кодексу України, яка регулює питання погашення податкового боргу платників податків, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Контролюючим органом правомірно застосовані наведені положення законодавства.

Щодо податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

КП «Словміськводоканал» за період з 01.07.2013 року по 30.06.2016 було податковим агентом у розумінні п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Питання податку на доходи фізичних осіб врегульовано розділ. IV Податкового кодексу України (ст.ст. 161 179 Кодексу).

Відповідно до ст. 162 вказаного Кодексу платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Згідно зі ст. 163 вказаного Кодексу об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Об'єктом оподаткування нерезидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету врегульовано ст. ст. 168 вказаного Кодексу.

Відповідно до пп. 168.1.1 та 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 вказаного Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з пп. 168.1.5 та 168.1.6 п. 168.1 ст. 168 вказаного Кодексу якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Порядок сплати (перерахування) податку до бюджету визначено п. 168.4 ст. 168 вказаного Кодексу.

Статтею 171 вказаного Кодексу встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Згідно з пп. «е» п. 176.1, пп. «а» п. 176.2 ст.176 Кодексу платники податку зобов'язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 Кодексу строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п. 161 підрозд. 10 «Інші перехідні положення» розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Отже, і податок на доходи фізичних осіб, і військовий збір сплачуються (перераховуються) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу. Податкові агенти зобовязані, зокрема своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) вказані податок та збір до бюджету з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок (пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, пп. «а» п. 176.2 ст.176 Кодексу).

При цьому, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду (пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Кодексу).

Контролюючим органом встановлені порушення позивачем, зокрема вимог пп.168.1.2 та 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. «е» п. 176.1 ст.176, пп. «а» п. 176.2 ст.176, пп. 1.4, 1.6 п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України.

Несвоєчасність виплати позивачем доходу та несвоєчасність перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб та військового збору позивачем не заперечується.

Відповідальність за порушення вимог податкового законодавства передбачена гл. 11 Податкового кодексу України (ст. ст. 109 1281 Кодексу).

Згідно з п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положення п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України контролюючим органом щодо частини виявлених порушень застосовані правомірно.

Позивач податкові повідомлення-рішення в частині накладення штрафу на підставі вказаних положень Кодексу не оспорює.

Контролюючий орган також дійшов правомірного висновку, що за встановлені актом перевірки порушення вимог податкового законодавства (в іншій частині порушень) позивач підлягав притягненню до відповідальності у вигляді накладення штрафу на підставі п. 127.1 ст.127 Податкового кодексу України.

Так, п. 127.1 ст.127 Податкового кодексу України визначено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Пунктом 127.1 ст.127 Податкового кодексу України встановлена міра відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу. Склад порушення пов'язується з фактом виплати доходу без сплати податку.

Натомість коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до ст. 126 вказаного Кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

У разі якщо виплата доходу, а відповідно, і перерахування податку здійснені з порушенням строку, визначеного пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Кодексу, фактично має місце порушення, передбачене ст. 126 Кодексу, відповідно, і штрафні санкції мають бути застосовані у встановленому нею розмірі.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі № П/811/618/17, від 27.11.2018 року в справі №820/2840/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В спірних правовідносинах, де контролюючим органом застосована відповідальність, передбачена п. 127.1 ст.127 Податкового кодексу України, виплата доходу передувала сплаті податку - податки не були сплачені до або під час виплати доходу. З огляду на це відповідач дійшов правильного висновку, що розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення встановлений саме п. 127.1 ст.127 Кодексу та повинен визначатися (обчислюватися) виходячи з кількості вчинених порушень протягом певного періоду часу.

Кваліфікуючою ознакою (повторюваністю) застосування збільшених розмірів штрафів, визначених ст.127 Кодексу, є допущення податковим агентом декількох правопорушень, передбачених диспозицією цієї статті (ненарахування, неутримання та/або несплата податків), протягом 1095 днів, а не факт їх виявлення (визначення) контролюючим органом.

Отже, у разі виявлення під час однієї перевірки податкового агента декількох випадків ненарахування (неутримання, несплати) сум податку до або під час виплати доходу на користь громадян, застосуванню підлягають збільшені розміри штрафних санкцій, передбачені статтею 127 Кодексу, відповідно до кількості вчинених податкових правопорушень повторно протягом 1095 днів.

Разом з тим, розмір штрафу, що передбачений п. 127.1 ст.127 Податкового кодексу України, субєктом владних повноважень застосовано без урахування положень ст. 102 Кодексу.

Відповідно до ст. 102 Податкового кодексу України, якою встановлені строки давності та їх застосування, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Як встановлено судом та підтверджено поясненнями представника відповідача при накладенні податковими повідомленнями-рішеннями від 02.10.2018 року № та від 02.10.2018 року № НОМЕР_2 штрафних (фінансових) санкцій положення п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України застосовані з урахуванням строку 1095 днів, який помилково обчислено з дати першого виявленого порушення, що відбулося ще у 2013 році, тому в оскаржених податкових повідомленнях-рішеннях штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за період з 05.10.2015 року по 30.07.2016 року нараховані не з початкового розміру, який передбачений п. 127.1 ст. 127 Кодексу - 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету, а, відповідно, в більшому розмірі. Стаття 102 Податкового кодексу України в порушення вимог Кодексу при цьому не враховувалася.

У звязку з наведеним ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у Головного управління ДФС у Донецькій області витребувано:

- розрахунки до податкових повідомлень-рішень від 02.10.2018 року № НОМЕР_1 та від 02.10.2018 року № НОМЕР_2, приведені у відповідність до вимог ст. 102 та ст. 127 Податкового кодексу України в частині застосування строку 1095 днів;

- довідки до кожного з вказаних податкових повідомлень-рішень із зазначенням грошового зобовязання з відповідного податку (збору) з розбивкою на: податкові зобовязання (основний платіж), штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та пеню з урахуванням даної ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано витребувані розрахунки та довідки, згідно з якими показники податкових повідомлень-рішень, приведені у відповідність до вимог ст. 102 та ст. 127 Податкового кодексу України та виглядають таким чином:

- податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_1: збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на суму 2 364 707,10 грн. (було - 2 369 135,30 грн.), з них податкові зобовязання 476 688,91 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 1801736,81 грн. (було - 1806165,01 грн.), пеня 86281,38 грн. за період з 05.10.2015 року по 30.07.2016 року. Тобто загальна сума податкового повідомлення-рішення зменшилася на 4428,20 грн. за рахунок зменшення на вказану суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_2: збільшено суму грошового зобовязання з військового збору на суму 81 606,52 грн. (було - 83206,93 грн.), з них податкові зобовязання 22874,83 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 55 186,56 грн. (було - 56786,97 грн.), пеня - 3545,13 грн. за період з 05.10.2015 року по 13.06.2016 року. Тобто загальна сума податкового повідомлення-рішення зменшилася на 1600,41 грн. за рахунок зменшення на вказану суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Оскільки, розмір штрафу, що передбачений п. 127.1 ст.127 Податкового кодексу України, субєктом владних повноважень застосовано без урахування положень ст. 102 Кодексу (щодо строку 1095 днів), тому податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № підлягає скасуванню в частині сум 4428,20 грн., а податкове повідомлення-рішення від 02.10.2018 року № НОМЕР_2 в частині суми 1600,41 грн.

Щодо оскаржених рішень щодо єдиного внеску.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яка визначає платників єдиного внеску, платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 6 вказаного Закону платник єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність.

Частинами 8 та 9 ст. 9 вказаного Закону визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Аналогічні положення передбачені щодо рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів та пені, яке також є виконавчим документом (ч.ч. 14 та 15 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Разом з вказаними нормами суд враховує наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Закон від 02.09.2014 року № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобовязань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобовязаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Пунктом 4 ст. 11 вказаного Закону внесено зміни до певних законів України, зокрема розділ VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.»

Відповідно до п.п. 101.1 та 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Недоїмка позивача з єдиного внеску, що виникла за спірний період, відповідачем не списувалася через те, що, на думку органу доходів і зборів, підстави для звільнення позивача від сплати сум єдиного внеску відсутні.

13.03.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці», яким до розд. VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" внесено такі зміни: «пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року №1669-VII вважати пунктом 9-4».

Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон, зокрема втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надано визначення термінів:

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014;

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у звязку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.

До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Словянськ Донецької обл., де розташований орган доходів і зборів, на обліку у якого перебував та, відповідно, перебуває платник єдиного внеску.

На час виникнення спірних правовідносин Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президент України не приймав, тобто, період проведення антитерористичної операції ще тривав.

Отже, термін, протягом якого платник єдиного внеску має право звернутись до органу доходів і зборів з відповідною заявою про звільнення від виконання своїх обов'язків (п. 9-4 розд. VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування"), ще не закінчився.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Сертифікати щодо форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) згідно зі ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати видають за зверненнями субєктів господарювання, якими відповідно до ст. 55 Господарського кодексу України є юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Законодавство не містить вимог щодо дати отримання сертифікату про настання обставин непереборної сили, а чітко визначає, що такий сертифікат є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань протягом терміну дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Між тим, в спірних правовідносинах отримання сертифікату про настання обставин непереборної сили не є обовязковим, оскільки субєкт господарювання (позивач) в силу закону звільнений від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що автоматично звільняє його від відповідальності за невиконання вказаних зобов'язань протягом терміну дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Враховуючи наведене, оскільки позивач протягом спірного періоду перебував на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція, та здійснював свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, період проведення якої тривав, тому на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції він звільнений від сплати сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції, що передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, виключно у вказаний період до нього не застосовуються

Положення цієї норми не застосовуються до платників єдиного внеску за невиконання обов'язків, які виникли до 14.04.2014 року та/або після закінчення антитерористичної операції.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 30.03.2018 року в справі № 812/292/18 (провадження №Пз/9901/22/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі ВАТ «Нефтяная компания ЮКОС» проти РФ (заява №14092/04, п. 559 рішення ЄСПЛ), зазначив, що перша і сама важлива вимога статті 1 Протоколу №2 до Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в безперешкодне користування власністю повинне бути законним, тобто втручання має відповідати національному законодавству і бути достатньо зрозумілим, щоб дозволити заявнику передбачати наслідки своїх дій.

В спірних правовідносинах втручання субєкта владних повноважень щодо періоду з 14.04.2014 року не відповідало національному законодавству.

З огляду на наведене та враховуючи заявлені позовні вимоги оскаржені рішення щодо єдиного внеску від 02.10.2018 року № НОМЕР_3 та від 02.10.2018 року № НОМЕР_5 підлягають скасуванню із зазначених позивачем підстав.

Щодо оскарженого рішення про застосування штрафних санкцій з єдиного внеску від 02.10.2018 року № НОМЕР_4, то воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню із зазначених позивачем підстав в частині застосування штрафних санкцій за невиконання (несвоєчасне виконання) позивачем обовязків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року по останній день застосування штрафних санкцій та нарахування пені. В той же час це рішення в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені за невиконання платником обовязків, які виникли до 14.04.2014 року, із зазначених позивачем підстав скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень та рішень задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 02.10.2018 року № НОМЕР_1 в частині застосування щодо комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 4 428,20 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 02.10.2018 року № НОМЕР_2 в частині застосування щодо комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 1 600,41 грн.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 02.10.2018 року № НОМЕР_3 та від 02.10.2018 року № НОМЕР_5.

Скасувати рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 02.10.2018 року № НОМЕР_4 в частині застосування щодо комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» штрафних санкцій та нарахування пені за невиконання (несвоєчасне виконання) ним обовязків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року по 16.06.2016 року на загальну суму 148 308,11 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) на користь комунального підприємства Словянської міської ради «Словміськводоканал» (84100, Донецька обл., м.Слов'янськ, вул.Вчительська, 9, ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 30 805 (тридцять тисяч вісімсот пять) грн. 35 (тридцять пять) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 20 грудня 2018 року.

Суддя Логойда Т. В.