Справа № 0840/2808/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

19 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 0840/2808/18
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. (Лазаренко М.С., повне судове рішення складено 13.08.2018 р.) в справі № 0840/2808/18 за позовом ОСОБА_3 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся да Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - УПФУ) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування вимог ч. 2 ст. 40 та вимог ст. 29 Закону; зобов'язання призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2016-2017 роки, а саме 5377,90 грн.), та вимог ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» шляхом підвищення пенсії на 13,5% із виплатою різниці між фактичного отриманою та призначеною пенсією.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області щодо відмови в призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог частини 2 статті 40 та вимог статті 29 цього Закону; зобов'язано Енергодарське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізької області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за календарні роки, що передують року зверненню з заявою за призначенням пенсії за віком, - 2016-2017 роки та провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції факту призначення та отримання позивачем пенсії за віком саме за положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», окремого виду пенсії як пенсія за віком на пільгових умовах діючим законодавством не передбачено.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ, отримує пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення позивач продовжував працювати. 15.06.2018 р. позивач звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати за три попередні роки.

Відповідачем відмовлено у призначенні за віком на загальних підставах з тих підстав, що позивач отримує такий самий вид пенсії.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при розрахунку пенсії за віком позивачу показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, не застосовувався, тому вважав, що реалізація права позивача на пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» проводиться вперше.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання УПФУ призначити пенсію із врахуванням ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» шляхом підвищення пенсії на 13,5%, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивач набув права на вихід на пенсію за віком з 05 лютого 2016 року, а фактично скористався таким правом лише з 15 червня 2018 року, при цьому продовжував працювати та сплачувати страхові внески, то він має право на отримання пенсії з підвищенням розміру на 0,5% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку. Проте, суд першої інстанції зазначив, що не може перебирати на себе дискреційні повноваження відповідача щодо перерахунку пенсії шляхом підвищення пенсії на 13,5%, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем в частині задоволених позовних вимог.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає висновок суду першої інстанції про задоволення частини позовних вимог неправильним, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з лютого 2010 р. ОСОБА_3 отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв'язку з досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», 15.06.2018 р. позивачем подана до УПФУ заява про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій, зокрема, позивачем поставлено питання про застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, тобто за 2016-2017 роки.

Листом № 215/Щ-1 від 27 червня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до досягнення 60 років позивач набув у зв'язку з наявністю стажу роботи на посадах, передбачених Списком №1. Право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» реалізовано позивачем з лютого 2010 року, пенсія за віком щомісячно нараховувалась, виплачувалась і отримувалась позивачем, що відповідно виключає бажання отримувати цю пенсію з більш пізнього строку.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Як зазначено вище, з 2010 року позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, позивачем реалізоване право на призначення пенсії.

В подальшому, після призначення пенсії, позивач має право звернутись до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення його на інший вид пенсії.

Приписами статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

За приписами ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону № 1058, а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пільгову пенсію.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено такі види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З аналізу наведених норм випливає, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У справі, що розглядається, у позивача відсутні підстави та він не виявив бажання перейти з одного виду пенсії на інший, оскільки він претендує на пенсію в межах одного виду - пенсію за віком, а отже і відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов'язані з призначенням пенсії нарахування.

Крім того, частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що визначена частиною 2 статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Оскільки позивач з 2010 р. отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в порядку, визначеному статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2016-2017 роки, відсутні.

Висновки суду в цій справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.04.2018 р. в справі №185/1391/17.

Судом першої інстанції зазначене не враховано, що потягло за собою помилкове задоволення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб'єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. в справі № 0840/2808/18 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.08.2018 р. в справі № 0840/2808/18 за позовом ОСОБА_3 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити в справі № 0840/2808/18 нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19.12.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19.12.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко