Справа № 813/1075/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3437/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року, ухвалене суддею Сподарик Н.І., 12:21:46 год., м. Львів, дата складання повного тексту рішення 8 жовтня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Війтівській» про визнання виключного права та визнання відсутності повноважень передавати у власність або постійне користування земельної ділянки під багатоповерховим будинком,-

В С Т А Н О В И В:

20.03.2018 позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Війтівській», в якому просить:

визнати, що виключне право на отримання земельної ділянки у власність чи безстрокове користування під багатоповерховим будинком по АДРЕСА_1, а також на закріплену за ним прибудинкову територію мають тільки співвласники цього будинку;

визнати відсутність повноважень у Львівської міської ради передавати у власність або постійне користування земельну ділянку під багатоповерховим будинком по АДРЕСА_1, а також на закріплену за ним прибудинкову територію третій стороні - юридичній особі - ОСББ «На Війтівській».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 року задоволено клопотання представника позивача та закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Війтівській» про визнання виключного права на отримання земельної ділянки у власність чи безстрокове користування та відсутності повноважень передавати у власність або постійне користування земельної ділянки в частині позовних вимог про визнання того, що виключне право на отримання земельної ділянки у власність чи безстрокове користування під багатоповерховим будинком по АДРЕСА_1, а також на закріплену за ним прибудинкову територію мають тільки співвласники цього будинку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Війтівській» про визнання відсутності повноважень передавати у власність або постійне користування земельної ділянки під багатоповерховим будинком відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач є співвласником спірної земельної ділянки, оскільки є власником житлового приміщення, розташованого у багатоквартирному будинку, і може користуватися вказаною земельною ділянкою на рівні з іншими співвласниками. Дана обставина досліджувалася Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/8315/17. Так, в рішенні від 10.07.2018 року суд дійшов висновку, що у зв'язку із прийняттям оскаржуваної ухвали Львівської міської ради №2645 від 16.11.2017 року виникли правовідносини між Львівською міською радою та ОСББ «На Війтівській» й при цьому, позивач не є учасником цих відносин. За змістом спірної ухвали Львівської міської ради №2645 від 16.11.2017 року така є актом індивідуальної дії і породжує права та обов'язки тільки для тих суб'єктів (чи визначеного цим актом кола суб'єктів), яких їм адресовано. Більш того, суд роз'яснив, що відсутність у позивача, прав та/або обов'язків, у зв'язку з прийняттям оскарженої ухвали не породжує у такої особи і права на захист.

На думку суду першої інстанції, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 КАС України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року та прийняти постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги, а саме визнати відсутність повноважень у Львівської міської ради передавати у власність або постійне користування земельну ділянку під багатоповерховим будинком по АДРЕСА_1, а також на закріплену за ним прибудинкову територію третій стороні - юридичній особі - ОСББ «На Війтівській».

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що на пленарній сесії ЛМР від 16.11.2017 прийнято ухвалу №2645 щодо надання ОСББ «На Війтівській» дозволу щодо виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на якій знаходиться будинок позивача. Ця ухвала є першим етапом у передачі земельної ділянки, а затвердження проекту землеустрою на сесії ЛМР завершає цю процедуру. Позивач вважає, що таким чином ЛМР визнає суб'єктом права на земельну ділянку під будинком позивача третю особу, яка згідно з чинним законодавством не має на це право і не визнає права на отримання земельної ділянки за співвласниками багатоквартирного будинку. Це грубо порушує права позивача.

Апелянт посилається на те, що законодавець наділяє правом на безоплатну приватизацію чи правом на постійне користування земельною ділянкою, на якій розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі і споруди та прибудинкову територію, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, тільки співвласників цього будинку. Законодавство не містить жодної норми про те, що юридичні особи ОСББ також наділені таким правом.

Стверджує, що приймаючи рішення в користь ОСББ «На Війтівській» Львівська міська рада не визнає та заперечує право співвласників будинку на земельну ділянку, чим грубо порушує права позивача. Рішення суду першої інстанції за своєю природою також не визнає та заперечує право співвласників будинку на земельну ділянку, право, що прямо передбачено чинним законодавством.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції робить безпідставний висновок, що ефективно управляти земельною ділянкою під багатоквартирним будинком може тільки ОСББ шляхом отримання цієї ділянки у власність або постійне користування. Суд не зазначив, яким чином право власності чи його відсутність впливає на ефективність управління земельною ділянкою, тобто, що саме буде заважати ОСББ ефективно управляти земельною ділянкою, якщо її власником чи постійним користувачем будуть співвласники будинку.

Також зауважує, що ОСББ отримав в управління сам багатоповерховий будинок позивача, але не отримав його у власність.

Крім того, в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції посилаючись на статті 1 та 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» приходить до невірного висновку, що наведеними нормами передбачено право об'єднання співвласників багатоквартирного будинку на отримання у власність та користування земельної ділянки з метою утримання житлового будинку в інтересах його співвласників.

Апелянт звертає увагу, що в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції посилається на рішення Галицького районного суду м. Львова від 10.07.2018 у справі №461/8315/17, яке не набрало законної сили.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у будинку АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3120427.

Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №1438 від 26.05.2016, будинок по АДРЕСА_1 складається із 13-ти приватних квартир та двох приватних нежитлових приміщень.

Рішенням виконкому Сталінської райради №6 від 28.12.1953 року на основі рішення Львівського міськвиконкому від 20.04.1953 року №484 за будинком АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 720 кв.м, у т.ч.440 кв.м під будинком, 280 кв.м прибудинкової території (у дворі).

22.08.2011 року ОСББ «На Війтівській» звернулося до Львівського міського голови із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 для обслуговування багатоквартирних житлових будинків ОСББ «На Війтівській» та доданими до неї документами; орієнтовний розмір земельної ділянки 0,2132 га. Звернення зареєстроване у центрі надання адміністративних послуг Львівської міської ради за №2-21893/АП-2403 від 22.08.2017 року.

Ухвалою Львівської міської ради №2645 від 16 листопада 2017 року ОСББ «На Війтівській» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2132 га. на АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 для обслуговування багатоквартирних житлових будинків за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим їх приведенням до земель житлової та громадської забудови. Вирішено ОСББ «На Війтівській» забезпечити через спеціалізовану землевпорядну організацію виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подати міській раді на затвердження. Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника міського голови з містобудування.

Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 року №2768-111 (далі - ЗК України).

Відповідно до частини 1 статті 92 ЗК України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно до частини 2 статті 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»; ґ) заклади освіти незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Положеннями статті 95 ЗК України передбачено, що, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Приписами частин 1, 2, 5 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Частинами 1, 2, 3 ст.42 ЗК України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Згідно ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об'єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об'єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об'єднання.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Згідно ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов'язків співвласників, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Приписами ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об'єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об'єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Зі змісту статтей 6, 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» видно, що співвласники мають право, зокрема, брати участь в управлінні багатоквартирним будинком, з іншого боку, співвласники зобов'язані, зокрема, виконувати рішення зборів співвласників, при цьому реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Згідно ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відтак, позивач є співвласником спірної земельної ділянки, оскільки є власником житлового приміщення, розташованого у багатоквартирному будинку, і може користуватися вказаною земельною ділянкою на рівні з іншими співвласниками.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в рішенні Галицького районного суду м. Львова від 10.05.2018 року, яке набрало законної сили згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 року у справі №461/8315/17, суд дійшов висновку, що у зв'язку із прийняттям оскаржуваної ухвали Львівської міської ради №2645 від 16.11.2017 року виникли правовідносини між Львівською міською радою та ОСББ «На Війтівській» й при цьому, позивач не є учасником цих відносин. За змістом спірної ухвали Львівської міської ради №2645 від 16.11.2017 року така є актом індивідуальної дії і породжує права та обов'язки тільки для тих суб'єктів (чи визначеного цим актом кола суб'єктів), яких їх адресовано. Суд роз'яснив, що відсутність у позивача, прав та/або обов'язків, у зв'язку з прийняттям оскарженої ухвали не породжує у такої особи і права на захист.

Суд апеляційної інстанції у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2018 року у справі №461/8315/17 дійшов висновку, що позивачем не доведено, що його права, як співвласника майна багатоквартирного будинку є порушеними.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно ч.1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Приписами статті 12 ЗК України передбачено, що розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Статтею 20 ЗК України визначено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади. Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання регулювання земельних відносин вирішується на пленарному засіданні ради - сесії.

Згідно ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Отже, законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка реалізує право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Разом з тим, за правилами частини п'ятої статті 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Отже, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Війтівській» про визнання виключного права та визнання відсутності повноважень передавати у власність або постійне користування земельної ділянки під багатоповерховим будинком є безпідставними, тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні таких.

За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законними та обґрунтованими і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в ньому повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.229, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у справі №813/1075/18 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «На Війтівській» про визнання виключного права та визнання відсутності повноважень передавати у власність або постійне користування земельної ділянки під багатоповерховим будинком - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 20.12.2018.