Справа № 806/991/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/991/18

Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович Ірина Едуардівна

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

21 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Житомир, повний текс рішення складено - 22.06.2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними, стягнення невиплаченої індексації та середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В :
В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку в якій просив:

- визнати протиправними дії Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день звільнення (08.09.2017);

- зобов`язати Житомирський зональний відділ Військової служби правопорядку надати ОСОБА_1 довідку з помісячним розрахунком індексації та місяця підвищення (базового місяця) та визначеної раніше суми (фіксованої суми) за вказаний період;

- зобов`язати Житомирський зональний відділ Військової служби правопорядку виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з дня звільнення (08.09.2017) по день фактичної виплати індексації із розрахунку множення суми середньоденного заробітку (548,41 грн.) на кількість днів затримки виплати індексації;

- зобов`язати відповідача подати суду звіт про виконання постанови суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначав, що він проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді помічника начальника відділу з правової роботи Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку. Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 24.07.2017 № 112 він був звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я, а наказом начальника Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку від 08.09.2017 № 157 він був виключений зі списків особового складу з 08.09.2017 року. Разом з тим, позивач стверджує, що на день звільнення він не отримав в повному обсязі кошти, на які мав право під час проходження військової служби, а саме за період служби з 01.01.2016 по день виключення зі списків особового складу індексація грошового забезпечення позивачу виплачена не була. Позивач також зазначає, що в липні 2017 року він звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за вказаний період. Однак у відповідь на свої звернення отримував відмову, обґрунтовану тим, що індексація грошового забезпечення за спірний період не нараховувалась та не виплачувалась відповідно до вимог телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 № 248/3/9/1/2.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 08 вересня 2017 року.

Зобов`язано Житомирський зональний відділ Військової служби правопорядку виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 08 вересня 2017 року.

Зобов`язано Житомирський зональний відділ Військової служби правопорядку надати ОСОБА_1 довідку з щомісячним розрахунком індексації та базового місяця за період з 01 січня 2016 року по 08 вересня 2017 року.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач посилається на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.03.2018 №248/1485 стосовно порядку нарахування та виплати у 2016-2018 роках індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та на роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 16.07.2015 №10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 08.08.2017 №13700/з, № 78/0/66-17, у змісті яких зазначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Відповідач вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави для визнання дій військової частини щодо невиплати позивачеві індексації грошового забезпечення протиправними, оскільки в період з 01 січня 2016 року по 08 вересня 2017 року відповідач був позбавлений фінансових ресурсів для здійснення виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що майор юстиції ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді помічника начальника відділу з правової роботи Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку.

Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 24.07.2017 № 112 майора юстиції ОСОБА_1 , помічника начальника відділу з правової роботи Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з наказу (а.с.38).

Наказом начальника Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 08.09.2017 № 179 майора юстиції ОСОБА_1 із 08 вересня 2017 року виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією витягу з наказу (а.с.37).

З наявного у матеріалах справи грошового атестату серії ЗУ № 355634 від 08.09.2017 та довідки Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку від 13.11.2017 № 243 вбачається, що індексація грошового забезпечення позивачу у період з 01.01.2016 по 08.09.2017 не виплачувалася і заборгованості по ній не зазначено (а.с. 35-36, 19, 39). Відповідачем вказаний факт не заперечується.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у липні 2017 року звернувся до Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по день виключення зі списків особового складу (звільнення).

Однак, відповідач листом від 27.07.2017 № 3009 повідомив позивача, що в Житомирському зональному відділу Військової служби правопорядку індексація не нараховується та не виплачується на підставі телеграми Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 № 248/3/9/1/2, оскільки в п. 7 даної телеграми зазначено, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення. (а.с. 34)

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся із позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, складна фінансово-економічна ситуація в державі жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на її нарахування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, та надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Положеннями частин 1-4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011 -XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Абзацом другим ч. 3 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 цього Закону, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно п. 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по-безробіттю та матеріальна допомога період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексацій Здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відтак, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Водночас, нормами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку № 1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

Як встановлено судом, позивачу за період з 01.01.2016 по день звільнення (08.09.2017) не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Судова колегія критично ставиться до посилань відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 та телеграму Міністра оборони України, оскільки відповідно до п.14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає виключно Мінсоцполітики. Роз`яснення ж Департаменту фінансів Міністерства оборони України не є нормативно-правовими актами, внаслідок чого дії Військової частина мають координуватись виключно нормами закону, який має вищу юридичну силу.

Колегія суддів також вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність фінансових ресурсів для виплати у період 2016-2017 роки індексації грошового забезпечення, оскільки відсутність на рахунках коштів для таких виплат не є само по собі належним доказом неможливості здійснення останніх.

До того ж, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військова частина, коштів на індексацію грошового забезпечення, і як наслідок не надходження відповідних фінансових асигнувань на рахунки військової частини для виплати індексації військовослужбовцям у вказаний період. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що ним протягом 2016-2017 рр. надсилались відповідні заявки до вищестоящого органу стосовно потреби на виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Тобто, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

В силу приписів ч.ч. 1, 2 ст. 6 та ч. 1 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З урахуванням викладеного, вимог закону та практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який вказав на необґрунтованість посилань відповідача щодо відсутності на його рахунках коштів для виплати індексації грошового забезпечення, що не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат, які передбачені законом.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Згідно із частиною другою ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження. В порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтувались його вимоги, а доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що при розгляді справи мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушення норми процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Житомирського зонального відділу Військової служби правопорядку залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 грудня 2018 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.