Справа № 288/143/17
Суддя: Зайченко Є. О.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/143/17
Провадження № 2-а/288/3/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судового засідання Мітніцької О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Андрушівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача колективне автотранспортне підприємство 0662 Житомирського обласного обєднання по агропромисловому будівництву «Житомироблагропромбуд» про визнання дій неправомірними, зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Андрушівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача колективне автотранспортне підприємство 0662 Житомирського обласного обєднання по агропромисловому будівництву «Житомироблагропромбуд» (далі Третя особа) про визнання дій неправомірними, зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в якому вказує, що він є особою, потерпілою від наслідків аварії на ЧАЕС та має загальний трудовий стаж на час звернення до Відповідача понад 35 років.

Позивач вказує, що працював у зоні гарантованого добровільного відселення, починаючи з 1986 року по 07 лютого 1994 року та станом на 01 січня 1993 року, він пропрацював у зоні гарантованого добровільного відселення більше 7 років. З 26 квітня 1986 року по 17 грудня 1987 року він проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відноситься до зони безумовного (обовязкового) відселення. З 25 грудня 1987 року по 23 травня 1990 року та з 20 червня 1990 року по 29 березня 1994 року Позивач проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Станом на 01 січня 1993 року Позивач прожив у зоні безумовного (обовязкового) відселення - 1 рік 7 місяців 22 дні та у зоні гарантованого добровільного відселення - 6 років 11 місяців 10 днів, а всього у зоні, яка дає право на зменшення пенсійного віку - 8 років 07 місяців 10 днів.

У серпні 2016 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку. Листом від 02 вересня 2016 року, Відповідач відмовив Позивачу з тих підстав, що додані документи не дають можливості визначити час, з якого Позивач працював у зоні відчуження.

Позивач вказує, що зазначена відмова у призначенні пенсії є протиправною, оскільки він надав Відповідачу всі належні докази того, що має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати неправомірними дії Андрушівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо відмови у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та зобовязати Андрушівське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років, відповідно до статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити нарахування і виплату пенсії, починаючи з 16 липня 2016 року.

Позивач та представник Позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити на підставі наведених в матеріалах справи обставин.

Представник Відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, його неявка не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних доказів. 27 березня 2018 року надав заперечення на позовну заяву в якому зазначив, що заявлені вимоги Позивача є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з тих підстав, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, звернувся до Відповідача з заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». При зверненні Позивач посилаючись на абзац 3 та 5 частини другої наведеної вище статті, шляхом їх додавання, вказує, що має право на зниження пенсійного віку на 6 років. Відповідач зазначає, що Позивач має право на зниження пенсійного віку тільки за однією із підстав, вказаних у статті 55 Закону, а тому йому слід звернутися до Управління із відповідною заявою в 57 років, в той час як він звернувся з заявою до Управління у віці 54 роки. Таким чином, дії Відповідача є правомірними, а позов підлягає залишенню без задоволення. /а.с.39-40/

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд, вислухавши Позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до паспорту серії ВМ 926344, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час звернення до Відповідача серпень 2016 року, виповнилося 54 роки. /а.с.3-6/

Як вбачається з посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії, серія Б № 580387, ОСОБА_1, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обовязкового) відселення та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони постійно проживали на день аварії або на 1 січня 1993 року у зоні безумовного (обовязкового) відселення не менше двох років, а у зоні добровільного відселення не менше трьох років. /а.с.7/

Відповідно до повідомлення Андрушівського обєднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області № 1110/02-2 від 02 вересня 2016 року, ОСОБА_1 відмовлено з тих підстав, що пенсійний вік особи може бути зменшено тільки за однією підставою, зазначено, що Позивач має право звернутися за призначенням пенсії в 57 років. /а.с.10/

Згідно довідки № 29 від 10 серпня 2018 року та № 30 від 22 грудня 2016 року, виданої колективним авто транспортним підприємством 0662 повідомлено, що АТП-0600 в 1986-1987 роках знаходилось за адресою м.Житомир вул.Промислова,22, в структуру підприємства входило три автоколони: - автоколона № 1 та № 2 були розташовані в м.Житомир по вул.Промислова,22, автоколона № 3 була розташована в м.Овручі. Згідно з наказом № 188 від 10 вересня 1986 року АТП 0600 перейменовано на АТП 0662, згідно з наказом № 11 від 29 березня 1996 року АТП 0662 перейменовано на КАТП 0662. /а.с.11, 12/

Відповідно до довідки № 348 від 09 липня 2016 року, виданої виконкомом Повчанської сільської ради Лугинського району Житомирської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно в період з 26 квітня 1986 року по 17 грудня 1987 року був зареєстрований та постійно проживав в с.Рудня Повчанська Лугинського району Житомирської області, яке згідно постанови КМ України № 106 від 23 липня 1991 року відноситься до зони безумовного (обовязкового) відселення. /а.с.13/

Відповідно до довідки № 628 від 13 липня 2016 року, виданої Ігнатпільською сільською радою Овруцького району Житомирської області, ОСОБА_1, згідно акту від свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та по господарського обліку сільської ради дійсно постійно проживав з 25 грудня 1987 року по 23 травня 1990 року з 20 червня 1990 року по 29 березня 1994 року в с.Білокамінка Овруцького району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. /а.с.14/

Згідно повідомлення архівного відділу Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 09 лютого 2017 року № 17, інформація щодо автоколони № 3, яка відносилась до Житомирського автотранспортного підприємства № 0600 відсутня, документи вказаного підприємства на зберігання до архівного відділу не надходили, в звязку з чим неможливо надати списки працюючих, інформацію про перейменування установи та інші документи неможливо. /а.с.34/

Згідно повідомлення архівного відділу Житомирської міської ради від 09 лютого 2017 року № 01-39/25, документи КАТП 0662 на зберігання до архівного відділу не надходили, місцезнаходження їх невідоме. /а.с.35/

Згідно повідомлення директора колективного автотранспортного підприємства 0662 від 20 квітня 2018 року, частина документів підприємства за 1985-1993 роки не збереглася, а була втрачена з вини бувших працівників, під час реорганізації підприємства. Зі слів бувших працівників підприємства стало відомо, що після аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 дійсно працював водієм в автоколоні № 3, яка відносилась до Житомирського автотранспортного підприємства № 0600. Автоколона знаходилась на території Гошівського заводу будматеріалів, що був розташований на території Ігнатпільської сільської ради Овруцкого району Житомирської області, дане підприємство за наказом № 188 від 10 вересня 1986 року, було перейменовано на АТП 0662 та в подальшому, згідно наказу № 11 від 29 березня 1996 року, було перейменовано на колективне автотранспортне підприємство 0662. /а.с.79/

В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які зазначили, що Позивач працював водієм в колективному автотранспортному підприємстві, яке знаходилось на території Гошівського заводу будматеріалів, який розташований на території Ігнатпільської сільської ради Овруцкого району Житомирської області.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаютьсяЗаконом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон)

Позивача ОСОБА_1, віднесено до громадян, які потерпіли від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії та він має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обовязкового) відселення та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони постійно проживали на день аварії або на 1 січня 1993 року у зоні безумовного (обовязкового) відселення не менше двох років, а у зоні добровільного відселення не менше трьох років. /посвідчення серії Б № 580387 а.с.7/

Суд звертає увагу, що належність Позивача до визначеної категорії особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи сторонами не оспорюється, посвідчення є чинним і вказує, що позивач має право на користування пільгами, передбаченими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначення пенсії з зниженням пенсійного віку встановленого для одержання державних пенсій.

Відповідно до пункту 3 статті 11 Закону (в редакції, чинній на час звернення позивача), до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

- особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Згідно абзацу 8 статті 14 Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: - потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Нормами абзацу першого частини першої, абзацу четвертого частини другої статті 55 Закону визначено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу: - потерпілі від Чорнобильської катастрофи, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні - не менше 3 років три роки та додатково один рік за два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Відповідно до абзацу десятого частини другої статті 55 Закону, пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Встановлено, що Позивач проживав та працював на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення загалом 7 років 3 місяці 21 день, що дає право на зменшення пенсійного віку на 3 роки і був зареєстрований та постійно проживав на території, яка відноситься до зони безумовного (гарантованого) відселення загалом 1 рік 7 місяців, що дає право на зменшення пенсійного віку на 1 рік.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом пункту 1 частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач, при досягнені віку 54 років, звернувшись 14 липня 2016 року до Відповідача діяв передчасно, оскільки право на пенсію із зменшенням пенсійного віку, виникне у нього при досягненні віку 57 років.

З огляду на вищевикладене, у спірних правовідносинах Відповідач здійснював свої повноваження у межах та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

В звязку з відмовою в задоволенні позову не підлягають до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати.

Керуючись статтею 46 Конституції України; Законом України «Про пенсійне забезпечення»; Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; статтями 2, 5, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Андрушівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача колективне автотранспортне підприємство 0662 Житомирського обласного обєднання по агропромисловому будівництву «Житомироблагропромбуд» про визнання дій неправомірними, зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_9