Справа № 2306/1280/12(2-а/695/7/13)
Суддя: Саприкіна Ірина Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

18 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 2306/1280/12 (2-а/695/7/13) (К/9901/13872/18)

Провадження № 11-1088апп18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача СаприкіноїІ.В.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про розгляд у судовому засіданні справи № 2306/1280/12за позовом Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 до виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області, третя особа ОСОБА_4, про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року Золотоніський міжрайонний прокурор в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області від 26 грудня 1996 року № 1042 «Про встановлення межі по фактичному користуванню домоволодіння № АДРЕСА_1».

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, позов задоволено.

Не погодившись із такими судовими рішеннями, 08 липня 2016 року ОСОБА_5, як представник ОСОБА_6, подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2013 року і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування касаційної скарги, серед іншого, зазначає, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції (далі-КАС України).

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року вказану вище справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Цю ухвалу мотивовано тим, що в касаційній скарзі ОСОБА_5, як представник ОСОБА_6, серед іншого, посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме що цей спір має приватноправовий характер та повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

ВеликаПалата Верховного Суду ухвалою від 29 жовтня 2018 року прийняла до розгляду цю справу та призначила до розгляду на 16 січня 2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику її учасників.

На адресу Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд цієї справи у судовому засіданні за участю сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) однією з істотних гарантій справедливого судового розгляду є публічний судовий розгляд.

Водночас Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 26 травня 1988 року в справі «Екбатані проти Швеціїї» зазначив, що якщо розгляд справи у суді першої інстанції був публічним, відсутність «публічності» при розгляді справи у другій та третій інстанціях може бути виправданою особливостями процедури по цій справі. Якщо апеляційна скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи, то вимоги ст. 6 Конвенції можуть бути дотримані і тоді, коли заявнику не було надано можливості бути заслуханим у апеляційному чи касаційному суді особисто.

Ця правова позиція узгоджується з вимогами п. 11 ч. 1 ст. 4 КАС України, щодо розгляду справи в розумний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З матеріалів справи вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій розглядали цю справу у відкритому судовому засіданні з повідомленням усіх учасників справи та за їх участю, тобто відбувся публічний розгляд.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи в судове засідання, ВеликаПалата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 345, 355 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розгляд у судовому засіданні справи № 2306/1280/12за позовом Золотоніського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_3 до виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області, третя особа ОСОБА_4, про скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді:

Н. О. Антонюк Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

В. І. Данішевська О. М. Ситнік

О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич

О. Р. Кібенко О. Г. Яновська

В. С. Князєв