Справа № 826/10945/15
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа №826/10945/15

адміністративне провадження №К/9901/43135/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М.,

суддів Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,-

розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2015 (головуючий суддя Добрянська Я.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Оксененка О.М., суддів Губської Л.В. і Федотова І.В.) у справі

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» ОСОБА_19, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

про визнання протиправними дій, рішень, зобов'язання вчинити дії.

ОСОБА_20 СПРАВИ

1. До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява за підписом ОСОБА_3, як представника: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 (далі - позивачі),- до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Старокиївський банк" ОСОБА_19 (далі - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-2 або Фонд) про:

- визнання протиправними дій відповідача-1 щодо відмови включити позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача- 2, визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), зупинення перерахування/виплат за транзакціями і правочинами позивачам;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача - 1 в частині визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), зупинення перерахування/виплат за транзакціями і правочинами позивачам;

- зобов'язати відповідача- 1 включити позивачів до вищевказаного переліку;

- зобов'язати відповідача - 2 на підставі переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок відповідача - 2, включити позивачів до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017, у задоволенні позову відмовлено.

3. До Вищого адміністративного суду надійшла касаційна скарга за підписом ОСОБА_3, як представника позивача ОСОБА_2, про скасування зазначених вище судових рішень та задоволення позову щодо всіх позивачів.

4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 06.11.2017 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2

5. 14.12.2017 від відповідача-1 надійшло письмове заперечення на касаційну скаргу.

6. У зв'язку з ліквідацією вказаного суду касаційної інстанції справу для розгляду передано Верховному Суду (далі - Суд).

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. 12.05.2014 Правління Національного банку України рішенням №276/БТ відніс згаданий вище банк до категорії проблемних.

8. Суди встановили, що позивачі уклали з ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» (далі - банк) наступні договори.

9. 14.05.2014 ОСОБА_2 уклала договори банківського вкладу №05/1253-2014 та банківського рахунку №7916, відповідно до яких внесла 197000,00грн.

10. ОСОБА_5 уклала договори: від 14.05.2014 банківського вкладу №05/1198-2014 та від 17.04.2014 банківського рахунку №7639,- відповідно до яких внесла 191000,00грн.

11. ОСОБА_6 уклала договори від 14.05.2014: банківського вкладу №05/1158-2014 та банківського рахунку №7917,- відповідно до яких внесла 195000,00грн.

12. ОСОБА_7 уклав договори: банківського вкладу від 14.05.2014 №05/1208-2014 та банківського рахунку від 16.04.2014 №7570,- відповідно до яких вніс 196000,00грн.

13. ОСОБА_8 уклала договори: банківського вкладу від 14.05.2014 №05/1219-2014 та банківського рахунку від 17.04.2014 №7608,- відповідно до яких внесла 195000,00грн.

14. ОСОБА_9 уклав договори: банківського вкладу від 22.05.2014 №05/1501-2014 та банківського рахунку від 15.05.2014 №7986,- відповідно до яких вніс 16700,00 доларів США.

15. ОСОБА_10 уклав договори: банківського вкладу від 14.05.2014 №05/1244-2014 та банківського рахунку від 17.04.2014 №7622,- відповідно до яких вніс 196000,00грн.

16. ОСОБА_11 уклала з договори: банківського вкладу від 22.05.2014 №05/1515-2014 та банківського рахунку від 15.05.2014 №7995,- відповідно до яких внесла 17000,00доларів США.

17. ОСОБА_12 уклав договори: банківського вкладу від 22.05.2014 №05/1529-2014 та банківських рахунків від 15.05.2014 №7998, від 28.04.2014 №7788,- відповідно до яких вніс 7000,00доларів США.

18. ОСОБА_13 уклала договори: банківського вкладу від 22.05.2014 №05/1526-2014 та банківських рахунків від 15.05.2014 №8001, від 28.04.2014 №7789,- відповідно до яких внесла 17000,00доларів США.

19. ОСОБА_14 уклала з договори: банківського вкладу від 14.05.2014 №05/1311-2014 та банківського рахунку від 16.04.2014 №7557,- відповідно до яких внесла 195000,00грн.

20. ОСОБА_15 уклав договори: банківського вкладу від 14.05.2014 №05/1308-2014 та банківського рахунку від 17.04.2014 №7614,- відповідно до яких вніс198 000,00грн.

21. ОСОБА_16 уклала договори: банківського вкладу від 14.05.2014 №05/1320-2014 та банківського рахунку від 17.04.2014 №7640,- відповідно до яких внесла 197000,00грн.

22. ОСОБА_17 уклала договори: банківського вкладу від 14.05.2014 №05/1328-2014 та банківського рахунку від 17.04.2014 №76100,- відповідно до яких внесла 195000,00грн.

23. ОСОБА_18 уклав договори: банківського вкладу від 14.05.2014 №05/1336-2014 та банківського рахунку від 17.04.2014 №7604,- відповідно до яких внесла 194000,00грн.

24. 17.06.2014 Правління Національного банку України прийняло постанову №365 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних».

25. Того ж дня Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №50, згідно з яким з 18 червня 2014 року до 18 вересня 2014 року запровадила тимчасову адміністрацію та призначила уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію ОСОБА_19.

26. 24.06.2014 вказана посадова особа видала наказ №23 про здійснення в банку перевірки договорів, укладених протягом 1 року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для чого утворено комісію.

27. 29.08.2014 наказом тимчасової адміністрації банку №61 зупинено перерахування/виплати за транзакціями і правочинами, які згідно з переліком визнано нікчемними, у тому числі позивачів.

28. 01.09.2014 відповідач-1 звернулася до ДДСБЕЗ МВС України з заявою про відкриття кримінального провадження щодо осіб, причетних до організації схеми зарахування коштів юридичних осіб - клієнтів банку фізичним особам, як фінансової допомоги з метою повернення таким чином коштів юридичним особам, які не гарантуються Фондом.

29. 11.09.2014 постановою Правління Національного банку України №563 відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію банку з 18 вересня 2014 року. На його підставі виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 17.09.2014 №92, яким розпочала процедуру ліквідації банку та призначила Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку строком на один рік з 18 вересня 2014 року до 18 вересня 2015 року включно ОСОБА_19

30. 18.11.2014 листом №13/2/2-22818 Головне слідче управління МВС України її повідомило про проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000367, внесеному 11.09.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зловживання службовими особами банку своїми повноваженнями з метою одержання неправомірної винагороди для інших осіб, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді матеріальних збитків банку, які в 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України.

31. Позивачі з метою включення їх в перелік вкладників та виплати гарантованої суми відшкодування за вкладами звернулись із відповідними заявами відповідачів.

32. Листами відповідач-1 повідомила позивачів, що вони не включені до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів, у зв'язку з тим, що укладені ними договори банківського рахунку та банківського вкладу визнані нікчемними правочинами.

33. Відповідач-2 повідомив позивачів, що вони не включені до Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування, оскільки відомості про них відсутні в Переліку вкладників, що був переданий йому уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку.

34. Позивачі з цим не погодилися і звернулися з позовом до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ

35. Позивачі обґрунтовують позовні вимоги тим, що отримані банком кошти на відповідних рахунках вважаються вкладом і мають бути відшкодовані за рахунок Фонду у встановлений законом спосіб.

36. Відповідачі заперечували проти задоволення позову з тієї підстави, що позивачі не вважаються вкладниками банку у зв'язку з нікчемністю відповідних правочинів.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

37. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з недоведеності позивачами правових підстав для включення їх до переліку вкладників банку.

38. Проаналізувавши ст.ст.202-203, 215, 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст.66, 67, 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст.26, 27, 38, 76-77 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452-VI), Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затверджене постановою Правління НБУ від 17.08.2012 №346, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 17.09.2012 №1590/21902, норми розділів ІІІ-IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012 №14 (далі - Порядок №14), суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірних рішень і дій відповідачів.

39. Врахував час банківських операцій щодо вкладення коштів позивачами та посилання відповідачів на відображення у системі автоматизації банку фіктивних операцій щодо одночасного зняття вкладів на загальну суму 56.664.882,90грн.

40. Погодився з твердженням, що цю операцію неможливо було провести, оскільки в той день у банку не було коштів, оскільки операції щодо 35 фіктивних вкладах здійснено за 1 годину.

41. Тому дійшов висновку, що позивачі взяли участь в укладені нікчемних правочинів шляхом дроблення рахунків інших клієнтів банку з метою відшкодування за рахунок Державних коштів (коштів Фонду).

42. Суд вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки на час розгляду справи правоохоронні органи з'ясовують правомірність укладення договорів вкладів та інших дій пов'язаних з цими договорами, а всі позовні вимоги пов'язані між собою. Позивачі можуть захистити свої права після з'ясування всіх обставин правоохоронними органами за вищевказаними договорами.

43. Суд апеляційної інстанції, додатково застосувавши до спірних відносин ст.ст.2, 3, 12, 44 Закону №4452-VI, п.1.4 Положення про порядок здійснення банками вкладних операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516, врахувавши відсутність доказів про видачу позивачам свідоцтв про відкриття рахунків, погодився з висновком щодо правомірності дій відповідачів та відсутністю підстав для задоволення позову.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВІВ

44. Представник позивача ОСОБА_2 у касаційній скарзі посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та задовольнити позов повністю з наступних підстав.

45. Стверджує, що суди не врахували укладення договорів до часу введення тимчасової адміністрації банку, не застосували ст.36 Закону №4452-VI, яка врегульовує питання обмежень на дії позивачів та банку щодо права укладати договори.

46. Не обґрунтовано не застосували ст.ст.1066, 1067 ЦК України та не взяли до уваги, що видача свідоцтва про відкриття рахунку є обов'язком саме банку і щодо спірних відносин реально рахунки були відкриті позивачам і наявні первинні документи щодо вкладення на них коштів.

47. Також суди за відсутності належних доказів дійшли висновку щодо незаконності мети позивачів на укладення договорів та підтвердження їх нікчемності.

48. У запереченні на касаційну скаргу відповідач-1 акцентує увагу Суду, що вона подана представником лише одного позивача - ОСОБА_2, а отже не має процесуального права оскаржувати судові рішення щодо прав та інтересів інших осіб.

49. Стверджує про правильність застосованих судами норм процесуального та матеріального права та просить у її задоволенні відмовити повністю.

50. Зауважує, що укладення позивачами договорів виключно з метою одержання неправомірної вигоди підтверджується: відсутністю доказів щодо видачі свідоцтв на відкриття банківських рахунків і реальності внесення 15 позивачами готівкових коштів до каси банку, оскільки квитанції не містять зазначення часу виконання операції або напису чи штампу «вечірня» чи «післяопераційний час»; «вкладенням» більшістю позивачів у касу банку коштів в післяопераційний час та вночі, коли каса будь-якого банку закрита; укладенням договорів у період визнання банку проблемним на строк 1 місяць під 15% річних.

51. Акцентує, що фіктивно відображено 13.05.2014 щохвилинне вкладення коштів 294 фізичними особами, 14.05.2015 - 45-ма та 16.05.2015 - 35-ма.

52. Ці факти, на його думку, свідчать про взяття банком на себе зобов'язань, які він не спроможний був виконати, що сприяло приведенню його до стану неплатоспроможності.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

53. Верховний Суд, перевіривши та оцінивши доводи касаційної скарги, дотримуючись меж касаційного перегляду, визначених ст.341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), врахував наступне.

54. Відповідно до ч.1 ст.328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

55. Оскільки касаційна скарга підписана ОСОБА_21 як представником позивача-1 - ОСОБА_2 і касаційне провадження Вищим адміністративним судом України відкрито саме щодо цього позивача, Суд розглядає доводи та вимоги, які стосуються виключно цієї особи.

56. Щодо посилання на порушення норм матеріального права Суд врахував таке.

57. Відповідно до ч.2 ст.1067 ЦК України банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Він не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

58. Крім того, згідно з положеннями ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Також зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

59. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №826/1476/15) зазначила, що здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією №492 та договорами з відповідними клієнтами банку.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст.38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст.228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

60. У цій справі суди дійшли висновку, що позивачі приймали участь в укладенні нікчемних правочинів (банківських договорів вкладів, а насправді - дроблення рахунків інших клієнтів). Проте, ці висновки зроблено без з'ясування обставин наявності або відсутності судового рішення щодо застосування наслідків нікчемності правочинів ОСОБА_2 Отже висновок щодо протиправності дій і бездіяльності відповідачів щодо неї є передчасним.

61. Суди всупереч принципу офіційного з'ясування всіх обставин справи до вказаних висновків дійшли виключно з посилань відповідачів у запереченнях на позов і досліджених дат операцій банку, не перевіривши такі доводи належними та допустимими доказами.

62. На час розгляду справи у судах попередніх інстанції відповідно до ст.70 КАС України (у редакції до 15.12.2017) належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Водночас обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

63. Встановлення судом обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів згідно з п.3 ч.2 ст.353 КАС України (у редакції з 15.12.2017) є підставою Суду для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд.

64. З огляду на вказане справа підлягає направленню на новий розгляд в суд першої інстанції для з'ясування дійсних спірних обставин щодо ОСОБА_2, витребування та дослідження належних та допустимих доказів, якими підтверджуються доводи сторін та стосуються предмету спору з огляду на правові позиції Великої Палати Верховного Суду у подібній категорії справ.

65. Крім того, розглядаючи спірне рішення щодо визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), зупинення перерахування/виплат за транзакціями і правочинами позивачам, суди не звернули увагу, що воно прийняте в період дії тимчасової адміністрації банку та стосується управління його внутрішньою діяльністю.

66. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 (справа №910/24198/16) основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а пов'язані з управлінням банком у якості виконавчого органу (адміністрації).

67. При цьому у приватноправових відносинах, зокрема під час здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 3 КАС України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

68. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду (п.50 постанови) оцінила виданий на виконання вказаних приписів спірний наказ уповноваженої особи Фонду, як органу управління банком, щодо віднесення деяких правочинів банку за вкладними операціями до нікчемних, як результат внутрішньої перевірки правочинів і внутрішній документ банку, обов'язковий для виконання працівниками, та який не породжує обов'язків у контрагентів Банку.

69. Також зазначила, що для того, щоб застосувати наслідки нікчемного правочину, банк як сторона такого правочину повинен звернутися з відповідним позовом до суду. Вказане свідчить про відсутність у Фонду та його уповноваженої особи повноважень відносно контрагентів Банку у правочинах, віднесених до нікчемних, у наказі, підписаному уповноваженою особою Фонду. (пункт 51 постанови)

70. Оскільки позивач оскаржує наказ про віднесення правочинів до нікчемних, виданий уповноваженою особою Фонду не як суб'єктом владних повноважень, а як органом управління банком, що здійснює заходи із забезпечення збереження його активів і запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим. (п.52 постанови Великої Палати Верховного Суду)

71. З огляду на вищенаведене, під час нового розгляду судам також слід надати правову оцінку на предмет належності до адміністративної юрисдикції позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу в частині визнання нікчемними всіх транзакцій та правочинів (договорів), зупинення перерахування/виплат за транзакціями і правочинами (пункт 2 прохальної частини позовної заяви).

72. Отже касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з направленням справи в частині ОСОБА_2 на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 скасувати в частині, що стосується позовних вимог ОСОБА_2.

3. Справу направити на новий розгляд суду першої інстанції в частині, що стосується позовних вимог ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя Я.О. Берназюк