Справа № 500/2485/18
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2485/18

17 грудня 2018 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в адміністративній справі за позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до приватного підприємства "ОСОБА_1 Торг" про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Тернопільській області до приватного підприємства "ОСОБА_1 Торг" про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, приватного підприємства "ОСОБА_1 Торг" у розмірі податкового боргу в сумі 661247,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 661247,20 грн., що виник внаслідок несплати самостійно визначених платником узгоджених зобовязань з податку на додану вартість та мито на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності. Окрім того, Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 року у справі №819/818/18 прийнято постанову про стягнення з відповідача суми податкового боргу на користь Головного управління ДФС у Тернопільській області. Однак вказана заборгованість не було сплачена, а також у відповідача відсутнє майно, яке б можна було використати як джерело погашення податкового боргу. При цьому, позивачем здійснювалися заходи щодо погашення вказаної заборгованості шляхом виставлення податкової вимоги та направлення інкасових доручень, які повернені без виконання. Таким чином, у розумінні чинного законодавства України, позивач просить накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходять у банку приватного підприємства "ОСОБА_1 Торг".

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року позовну заяву Головного управління ДФС у Тернопільській області прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 06.12.2018 року о 10:00 год. Ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Копія даної ухвали була надіслана відповідачу листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року відкладено розгляд даної адміністративної справи на 17.12.2018 року о 11:15 год. Копія даної ухвали була надіслана відповідачу листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

17 грудня 2018 року у судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду письмове клопотання, в якому просив розгляд даної адміністративної справи здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача 17.12.2018 року у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, причин неприбуття суду не повідомив.

Згідно з частиною 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надійшов. Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що приватного підприємства "ОСОБА_1 Торг" () зареєстроване органами державної реєстрації як субєкт підприємницької діяльності юридична особа та знаходиться на обліку в Тернопільській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 661247,20 грн., з яких: по платежу ПДВ із ввезених на територію України товарів в сумі 525157,61 грн, з яких основний платіж - 327741,36 грн., штрафні санкції - 83526,90 грн., пеня - 113889,35 грн., по платежу мито на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності в сумі 136089,59 грн, з яких: основний платіж - 85553,31 грн., штрафні санкції - 21388,33 грн., пеня - 29147,95 грн.

При цьому, судом не здобуто, а відповідачем не подано до суду належних та допустимих доказів сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання.

Згідно з ст.15 Податкового кодексу України (надалі ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі рішення «Про опис майна у податкову заставу» Головного управління ДФС у Тернопільській області від 16.01.2018 року №407/10/19-00-17-14/1029, податковим керуючим складено акт опису майна ПП "ОСОБА_1 Торг" від 18.09.2018 року №54, у відповідності до якого встановлено відсутність майна, що може бути описано в податкову заставу. Також, відповідно до Акта «Перевірки місця знаходження платника податків» від 18.09.2018 року №2132 встановлено відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 року у справі №819/818/18 задоволено позов Головного управління ДФС у Тернопільській області до ПП "ОСОБА_1 Торг" про стягнення податкового боргу. Дане рішення набрало законної сили 25.06.2018 року.

У відповідності до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом здійснювалися заходи на погашення заборгованості, а саме були виставлені інкасові доручення від 12.07.2018 року №22738-17, №22740-17, №22739-17. Однак дані інкасові доручення повернені без виконання.

У відповідності до п.87.2 ст.87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно п.п. 87.3.1 п.87.3 с.87 ПК України, не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків: майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п.88.1 та п.88.2 ст.88 ПК України).

Право податкової застави виникає: у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобовязання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобовязання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; випадку, визначеному в пункті 100.11статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобовязань (п.89.1 ст.89 ПК України).

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. ОСОБА_1 майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих (п.89.3 ст.89 ПК України).

У разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі. Платник податків зобов'язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису. У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. До прийняття відповідного рішення контролюючим органом платник податків не має права відчужувати таке майно. У разі порушення платником податків вимог цього пункту він несе відповідальність згідно із законом (п.89.5 ст.89 ПК України).

Як встановлено пунктом 89.8 ст.89 ПК України, контролюючий орган зобовязаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

З урахуванням положень статті 89 ПК України, право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу (п.п.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України).

Наведена законодавча норма Податкового кодексу України встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1)відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Таким чином, податковий орган в силу підпункту 20.1.33 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України наділений повноваженнями на звернення до суду з позовами про накладення арешту на кошти платника податку в разі відсутності в такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна. Водночас така недостатність повинна бути встановлена не раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги.

При цьому сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Наведене пояснюється похідним характером адміністративного арешту майна (у тому числі коштів) як засобу забезпечення виконання платником податків своїх зобов'язань. Отже, арешт може стосуватися лише того майна (коштів), яке є необхідним для виконання певних зобов'язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

Так, відповідно до частини 1 ст.59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», арешт на майно або кошти банку що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Згідно п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У звязку із наявністю податкового боргу контролюючим органом виставлено та направлено на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу №387-17 від 06.02.2017 року, з часу виставлення якої борг не переривався.

Виходячи з вимог ст. 95 ПК України, податкова заборгованість платників податків стягується контролюючим органом на підставі рішення суду шляхом: стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та за рахунок реалізації майна платника податків, що перебуває у податковій заставі; стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків. При цьому, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків виникає у контролюючого органу через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Враховуючи вищенаведене, повно та всебічно дослідивши обставини даної адміністративної справи, у звязку із тим, що у відповідача відсутнє майно, яке б можна було використати як джерело погашення податкового боргу, а у контролюючого органу наявне право на стягнення суми боргу у розмірі 661247,20 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області підлягають до задоволення повністю.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління ДФС у Тернопільській області до приватного підприємства "ОСОБА_1 Торг" про накладення арешту на кошти та інші цінності задовольнити повністю.

Накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку приватного підприємства "ОСОБА_1 Торг" (місцезнаходження: вул. Івана Франка, 20,м. Тернопіль,46400, ЄДРПОУ / ІПН: 39142118) у розмірі податкового боргу у сумі 661247 (шістсот шістдесят одна тисяча двісті сорок сім) грн. 20 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.