Справа № 811/1182/18
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

11 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 811/1182/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 (суддя Р.І. Брегей)

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії. Просив визнати протиправним рішення відповідача про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га, та зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення та передати у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2 га.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем були надані всі необхідні документи для затвердження проекту землеустрою, а також була проведена державна експертиза землевпорядної документації, яка визнала проект землеустрою відповідним вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам. Проте рішенням Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 19 лютого 2018 року № П/1069/0-1087/0/17-18, позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га, яка розташована на території Павлогірківської сільської ради, Бобринецького району, Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_2. Посилається на ч. 10, 11 ст. 118 ЗКУ, згідно якої відмова у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Вважає, що відповідач протиправно відмовив у затвердженні проекту землеустрою, оскільки була проведена експертиза землевпорядної документації, яка визнала проект землеустрою відповідним вимогам законодавства. Вважає, що відмова з затверджені проекту землеустрою порушує право позивача на набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 19 лютого 2018 року № П/1069/0-1087/0/17-18, яким відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га, та зобов'язано відповідача затвердити даний проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2 га.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що орган, який передає земельні ділянки у власність може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності його погодження або не проведення обов'язкової державної експертизи. У даному випадку експертиза проведена, тому рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом не було досліджено всі обставини та докази, які мають значення для вирішення справи. Зазначає, що порядок набуття права на землю регламентований главою 19 ЗКУ. Громадяни набувають право власності/користування на землю за рішенням органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (ст. 116 ЗКУ). До повноважень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, як територіального органу Держгеокадастру, належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Кіровоградської області, у тому числі передача таких земель у власність громадянам. Посилається на ч. 7 ст. 118 ЗКУ, яка містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Вважає, що позивач не дотримався порядку набуття права на земельну ділянку. Вважає, що вимога про зобов'язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки є втручанням в дискреційні повноваження відповідача (а.с. 51-53).

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на дотримання ним порядку набуття права власності на земельну ділянку. Зазначає, що орган, який передає земельні ділянки у власність, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності його погодження або не проведення обов'язкової державної експертизи. В даному випадку проект землеустрою погоджено Головним управлінням Держгеокадастру та отримано висновок від 28.04.2017 року №1562 без зауважень. Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області проведена державна експертиза даного проекту і 24.10.2017 року надано позитивний висновок №1563. Зазначає, що відповідач безпідставно вважає, що позивач просить одержати дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Позивачу вже було раніше надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, однак в даному позові позивач просить не про одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передати у власність земельну ділянку (а.с. 69-70).

Учасники процесу в судове засіданні не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. В силу ч.4 ст. 229 КАС України судове засідання не фіксувалося технічними засобами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач просив відповідача затвердити проект землеустрою. Проект землеустрою виготовлено 26.09.2016 року (а.с. 12). Експертом державної експертизи складено висновок від 28.04.2017 року щодо проекту землеустрою: проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства; експерт державної експертизи погодив проект землеустрою (а.с. 10). При цьому, 04.09.2017 року відділ державної експертизи Управління надав висновок щодо землевпорядної документації, зазначивши, що не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартним нормам і правилам, та повернута для доопрацювання (а.с. 11). Розглянувши заяву позивача про затвердження проекту землеустрою відповідач прийняв рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, зазначивши 3 порушення вимог законодавства (а.с. 7). У коректурному аркуші розробник проектної документації зазначив про усунення порушень (а.с. 8). При повторному зверненні позивача до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою, відповідач знову відмовив, зазначивши 2 порушення вимог законодавства (а.с. 28,29).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Земельного кодексу України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Питання затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність регулюється частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України.

За приписами частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути в наявності:

- погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації (в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач в позові просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Ця вимога позивача була задоволена. Однак відповідач, подаючи апеляційну скаргу, зазначає про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, що є не тотожним з вимогою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідач в апеляційній скарзі заперечує проти видачі позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу вже надано. Отже, можна дійти висновку, що апеляційна скарга не є обґрунтованою.

Водночас в силу ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В порядку ч. 6 ст. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Так, стаття 186-1 Земельного кодексу України встановлює повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок: проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, у відповідності до статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Зазначений орган зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Таким чином, погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути поданий для здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації.

При погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій статті 186-1 Земельного кодексу України, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Відповідним органом може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Отже, у вищезазначеній нормі закріплено на законодавчому рівні можливість повторної відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і право розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати проект знову на погодження.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

- подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність,

- отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні),

- після розроблення проекту землеустрою проект погоджується з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Погоджений проект землеустрою подається громадянином до відповідного органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, у двотижневий строк, зобов'язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Матеріалами справи підтверджено, що проект землеустрою виготовлено 26.09.2016 року (а.с. 12). При цьому, експертом державної експертизи складено висновок від 28.04.2017 року щодо проекту землеустрою, а саме: проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства; водночас експерт державної експертизи погодив проект землеустрою (а.с. 10). Натомість, 04.09.2017 року відділ державної експертизи Управління надав висновок щодо землевпорядної документації, зазначивши, що не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартним нормам і правилам, та повернута для доопрацювання (а.с. 11). Позивач звернувся до відповідача та просив затвердити проект землеустрою, однак, розглянувши заяву позивача про затвердження проекту землеустрою відповідач прийняв рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, зазначивши 3 порушення вимог законодавства, посилаючись на статтю 50 ЗУ «Про землеустрій» (а.с. 7).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять коректурний аркуш, згідно якого розробник проектної документації зазначив про усунення порушень (а.с. 8).

При повторному зверненні позивача до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою, відповідач знову відмовив позивачу, зазначивши 2 порушення вимог законодавства, посилаючись на пункт 111 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 року № 1051. Відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою відповідач зазначив, що на матеріалах документації із землеустрою відсутня позначка державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру (а.с. 9, 28, 29).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що частина 3 статті 50 ЗУ «Про землеустрій» визначає, яка документація включається до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому ця норма не містить такої вимоги, як «позначка державного кадастрового реєстратора про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру». Отже повторна відмова відповідача у погодженні проекту землеустрою не відповідає вимогам частини 3 статті 50 ЗУ «Про землеустрій».

Матеріалами справи підтверджено, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 18 серпня 2016 року № 11-7961/14-16-СГ позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, розташованої на території Павлогірківської сільської ради, Бобринецького району, Кіровоградської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2 га, в тому числі: 2 га - рілля, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

Для розроблення даного проекту землеустрою 26.09.2016 року укладено договір № 494/2 (а.с.10).

Відповідний проект землеустрою від 28.04.2017 року № 1562, в порядку, встановленому ст. 186Земельного кодексу України погоджено експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Ропало І.М.: підсумкова оцінка проекту землеустрою - погоджується (а.с. 10).

Відповідно до Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проект землеустрою подано до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області для проведення державної експертизи.

04.09.2017 року отримано висновок Державної експертизи землевпорядної документації № 1563 з відміткою від 24.10.2017 року № 1563, щодо виправлених зауважень у висновку, що свідчить про відповідність проекту землеустрою вимогам чинного законодавства, встановленим стандартам та нормам (а.с. 11).

У коректурному аркуші розробник проектної документації зазначив про усунення вказаних порушень (а.с.8).

Відповідно до матеріалів справи, земельна ділянка площею 2,0000 га, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Павлогірківська сільська рада, зареєстрована за кадастровим номером НОМЕР_2 (а.с.12).

Оскільки усунуто недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку, то в силу ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України відповідний орган не може відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Не можна також в силу зазначеної норми відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішенням суду першої інстанції права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 р. - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.05.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 11.12.2018 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів в порядку та строки передбачені ст. 328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 11.12.2018.

В повному обсязі постанова виготовлена 14.12.2018.

Головуючий - суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова