Справа № 461/5006/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3604/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Сапіга В.П.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 жовтня 2018 року (головуючий суддя Городецька Л.М., м.Львів) у справі № 461/5006/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною, скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2018 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил. Позов обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 687072,36 грн. Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки прийнята без врахування всіх обставин справи. Вказує, що у його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, відповідно відсутній і склад такого порушення. Факт посилання на інформацію з митних органів не доводить його винуватості в інкримінованому порушенні митних правил та не є достатнім свідченням того, що він мав намір ухилитися від сплати митних платежів.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 30 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил №3008/20900/18 від 12.06.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 687 072,36 грн. Провадження в справі про порушення митних правил №3008/20900/18 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права зазначає, що посадові особи Львівської митниці ДФС при винесенні оскаржуваної постанови діяли у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримує, просить її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

В ході проведення тематичної перевірки, призначеної наказом Львівської митниці ДФС від 19.10.2017 № 576 (зі змінами внесеними наказом від 10.11.2017 № 636), щодо можливого ухилення від сплати податків у повному обсязі при здійсненні митного оформлення товарів - транспортних засобів товарної позиції 8704 за УКТ ЗЕД, на підставі листа Департаменту організації протидії митним правопорушенням від 11.10.2017 № 27480/7/99-99-20-01-01-17 (вх. №2367/8/13-70-08 від 11.10.2017) встановлено, що за Митною декларацією 20915000/2015/006207, що є об'єктом перевірки вбачається несплата митних платежів.

За інформацією наданою Департаментом боротьби з митними правопорушеннями щодо транспортних засобів в зоні діяльності Львівської митниці ДФС було розмитнено з порушенням митного законодавства транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Atego 1223», VIN № WDB9702571K992841, який згідно митної декларації ІМ 40 ДЕ № 209150000/2015/006207 від 01.07.2015 року та інших товаросупровідних документів вироблено - 2010 року.

Відповідно до граф 8, 9 митної декларації IM 40 ДЕ № 209150000/2015/006207 від 01.07.2015 року відповідальні за фінансове врегулювання та одержувач даного транспортного засобу - ТзОВ " ЗАХІДНАФТОХІМ , керівником якої згідно контракту № 01/15 від 02,04.15 на момент поставки даного транспортного засобу є ОСОБА_2, а загальна сума сплачених митних платежів за вказаною митною декларацією становить 121366,95 грн.

На запит Львівської митниці ДФС (вих. №8830/10/13-70-19 від 07.11.2017р.) до офіційного дилера Даймлер АГ у Львові та Львівській області TOB «Західно-Український Автомобільний дім», отримано відповідь (вх.№18307/10/13-70-19 від 22.1.2017р.), згідно якої автомобіль марки «Mercedes-Benz Atego 1223», VIN № WDB9702571K992841 виготовлений 06.01.2005 року, а датою першої реєстрації є дата 20.02.2006 р.

Разом з тим, листом Державної фіскальної служби України №9182/7/99-99-20-02-01-17 від 28.03.2018(вх. № 1155/8/13-70 від 05.04.2018р.) надано відповідь митних органів Федеративної Республіки Німеччина від 30.01.2018р. № Z4663-2016.UA.800106 - DVIII.A22 яким підтверджено, що дата першої реєстрації транспортного засобу є 20.02.2006 року.

Відповідно до службової записки УАМП Львівської митниці ДФС від 19.0.2018 року № 1156/13-70-19/46 сума несплачених митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України автомобіля марки «Mercedes-Benz Atego 1223», VIN № WDB9702571K992841 виготовлений 06.01.2005 року, з урахуванням різниці вже сплачених митних платежів ТзОВ "ЗАХІДНАФТОХІМ", , станом на дату розмитнення 01.07.2015 року становить 229 024,12 гривень.

Постановою у справі про порушення митних правил №3008/20900/18 від 12 червня 2018 року, винесеною заступником начальника Львівської митниці ДФС Скоромним Я.І., позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України на накладено штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів - 687 072, 36 грн. У зазначеній постанові відповідно до ст. 459 МК України, дії позивача як посадової особи ТОВ «Західнафтохім» кваліфіковані за ст. 485 МК України, як дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, шляхом надання органу доходів і зборів документів (інвойсів), що містять неправдиві відомості стосовно вартості транспортних засобів, внаслідок чого занижено розмір митних платежів на загальну суму 229024,12 грн.

На момент винесення оскаржуваної постанови та існування провадження у даній справі про порушення митних правил не існувало юридичної особи ТзОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ», як вбачається з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Юридична особа ТзОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ» припинила діяльність із 15.05.2017 р., про що до державного реєстру внесено запис за номером 904197.

На адресу Львівської митниці ДФС позивачем двічі було надіслано пояснення, у яких він наголошував, що юридична особа ТзОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ» є припиненою, а відтак учасником будь-яких правовідносин в тому числі, й пов'язаних з адміністративною відповідальністю бути не може.

Так, між ТзОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ» (Замовник) та ТзОВ «Західброксервіс» (Виконавець) було укладено договір про надання митно-брокерських послуг у відповідності до умов якого виконавець зобов'язується представляти інтереси Замовника в митних органах України та здійснювати декларування вантажів, що належать Замовнику, чи якими Замовник має право розпорядження.

У відповідності до п.2.1. вказаного Договору виконавець в межах своєї компетенції за дорученням Замовника представляє інтереси Замовника в митних органах та виконує всі необхідні дії, пов'язані з підготовкою ВМД, пред'явлення митному органу документів та вантажу для проведення митного оформлення.

Також, транспортний засіб, про який йдеться в оскаржуваній постанові, був оглянутий експертом, що видав сертифікати відповідності, поданий посадовій особі органу доходів та зборів. Саме фахівець у даній сфері (експерт) підтвердив відповідність даних щодо транспортного засобу, в тому числі й дату виготовлення.

Приймаючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції зазначив про відсутність у діях позивача ознак порушення митних правил (адміністративного правопорушення), передбаченого ст. 485 МК України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, що згідно ст. 531 МК України є підставою для скасування оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з приписами ч.2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 7 МК України державна митна справа охоплює встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів тощо.

Переміщення товарів через митний кордон України, пред'явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем, регламентуються митними правилами (п. 28 ч.1 ст.4 МК України).

Особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у МК України; за порушення (недотримання) цих правил у МК України передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Згідно з п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; у випадках, визначених цим Кодексом та ПК України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Згідно зі ст. 485 МК України, порушенням вважається заявлення в митній декларації, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору(контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ч. 1ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою(письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою ст.264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені ч.3 ст.335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені у встановленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

У відповідності ч.5 ст.266 МК України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права та несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, передбачає, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, а значить усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів(у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст.485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей. Тобто, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст. 485 МК України, обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини(встановлений законом порядок сплати податків та зборів). Однак, надані відповідачем матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією статті 485 МК України. При винесенні оскаржуваної постанови, працівники митниці не з'ясували усіх фактичних обставин справи, та не перевірили їх.

Основним видом діяльності ТзОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ», керівником якої був позивач певний період часу, є торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами. Між ТзОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ» та іноземною Компанією «PRIMEKRAFTINDASTRIAL» було укладено міжнародний контракт від 02.04.2015 року у відповідності до умов якого іноземна компанія поставляла українському покупцю різного роду транспортні засоби та автозапчастини. Саме на виконання умов довгострокового міжнародного контракту на адресу українського підприємства ТзОВ «ЗАХІДНАФТОХІМ» здійснювалась доставка вказаного в оскаржуваній постанові транспортного засобу, що підтверджується відповідними інвойсами та довіреностями на доставку транспортних засобів на адресу української компанії. Відправником транспортних засобів є іноземна компанія, яка здійснювала оформлення інвойсів, де первинно були вказані усі характеристики товару, в тому числі й дата виготовлення автомобілів. Саме іноземний контрагент володів правовстановлюючими документами на транспортні засоби, які згідно умов міжнародного контракту (п.2.5.) передаються підприємству-покупцю разом із вантажем.

Відтак, позивач, як керівник підприємства, що отримувало товар, придбавши в іноземної компанії транспортні засоби саме з такими характеристиками, що згодом були підтверджені експертом не вчинив жодних дій, що містять у собі склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.485 МК України.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м.Львова від 30 жовтня 2018 року у справі № 461/5006/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
В. П. Сапіга