Справа № 357/7486/17
Суддя: Губська Олена Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/7486/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Цуранов А.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губської О.А.

суддів: Ключковича В.Ю., Парінова А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання незаконною бездіяльності Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №53214154 від 29.12.2009 по справі № 2-6859/2009, зобов'язання Білоцерківський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винести постанову про закінчення виконавчого провадження по справі № 2-6859/2009 з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно виконавчим документом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 53214154 у справі № 2-6859/2009 відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.08.2009 у даній справі. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Білоцерківський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подали апеляційні скарги, в яких зазначають, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, відповідач просить скасувати рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

Обґрунтовуючи доводи своїх скарг, апелянти вказують на те, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.08.2009 у справі № 2-6859/2009 позивачем на даний час не виконано, в зв'язку з чим підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні. Крім того, на думку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» дана справа повинна розглядатися в порядку ЦПК України.

У судовому засіданні 20 грудня 2018 року представники відповідача та третьої особи підтримали свої апеляційні скарги. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Під час апеляційного розгляду справи представником позивача подано відзив на апеляційні скарги Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в якому він зазначає про законність та обґрунтованість рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року та просить суд апеляційної інстанції апеляційні скарги залишити без задоволення.

Згідно із ст. 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 25.08.2009 вирішено стягнути із ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» 132 072,61 грн. боргу за кредитним договором від 05.05.2008 року та судові витрати в сумі 1952 грн. В рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на автомобіль - «КІА», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Білоцерківським РЕВ при ГУ МВС України, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2, видане 07.05.2008 на ім'я ОСОБА_3. Визначити спосіб звернення стягнення, визнавши право позивача на продаж автомобіля «КІА» держ. ном. НОМЕР_1 іншій особі-покупцю на прилюдних торгах, надавши право ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції на зняття транспортного засобу з обліку.

29.12.2009 державним виконавцем Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по справі №2-6859/2009 р.

З вказаної постанови вбачається, що виконавче провадження відкрите з виконання виконавчого листа №2-6159, виданого 14.09.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь РБ «Аваль» боргу в сумі 134 024,61 грн.

В березні 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про закінчення виконавчого провадження.

У відповіді Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області №4658 від 12.06.2017 вказано, що резолютивною частиною виконавчого документа передбачено: «Стягнути із ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» 132072,61 боргу за кредитним договором від 05.05.2008 року та судові витрати в сумі 1952 грн. Будь-яка інформація щодо сплати боргу в матеріалах виконавчого провадження відсутня. Також позивачу було рекомендовано звернутися до представників ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» для вирішення питання щодо сплати боргу.

Вважаючи незаконною бездіяльність Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №53214154 від 29.12.2009 по справі № 2-6859/2009, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вартість переданого у власність стягувачу майна повністю покривала заборгованість боржника, тобто сума основного боргу вважається погашеною, тому державний виконавець повинен був винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства в редакції на час звернення позивача з даним позовом до суду, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 зазначеного Кодексу).

Отже, за вказаного правового регулювання, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України в редакції на час звернення позивача з даним позовом до суду учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З наведеного випливає, що положення Закону визначають підвідомчість спорів щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення залежно від суду, який видав виконавчий документ.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана бездіяльність державного виконавця здійснюються у рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-6859/2009, виданого 14.209.2009 Білоцерківським мвськрайонним судом за наслідками розгляду цивільної справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 15 ЦПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України (в редакції на час звернення позивача з даним позовом до суду) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 2 ст. 384 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

З наведеного вбачається, що у спірних правовідносинах оскарження позивачем бездіяльності державного виконавця при виконанні рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України, повинно здійснюватися шляхом подання скарги до суду, який видав виконавчий документ, за правилами ЦПК України.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним, серед іншого, в постановах від 30 червня 2015 року у справі № 21-278а15, від 1 грудня 2015 року у справі № 21-3404а15 та від 8 листопада 2016 року у справі № 21-5539а15), а також висновкам Великої палати Верховного суду, викладеним, серед іншого, в постановах від 12 вересня 2018 року у справі №461/5045/16-а та від 20 вересня 2018 року по справі №П/811/84/16.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та розглянув справу за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі, роз'яснивши позивачеві право на звернення з позовом до суду в порядку цивільного судочинства,-

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Білоцерківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяВ.Ю. Ключкович

СуддяА.Б. Парінов

Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.