Справа № 640/20714/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

21 грудня 2018 року місто Київ №640/20714/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до третя особа про Міністерства енергетики та вугільної промисловості України Державне підприємство "Селидіввугілля" визнання протиправними дій, скасування наказів,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо видання наказів від 07.11.2018 №557 та від 30.11.2018 №609;

- визнати протиправними та нечинними накази Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 07.11.2018 №557 та від 30.11.2018 №609.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатись без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Також, у звязку із надходженням заяви про забезпечення позову, за наслідками її розгляду, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 забезпечено позов шляхом зупинення дії наказів Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 07.11.2018 №557 «Про реорганізацію Державного підприємства «Селидіввугілля» та від 30.11.2018 №609 «Про внесення змін до наказу Міненерговугілля від 07.11.2018 №557» до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду цієї адміністративної справи.

Разом із тим, через канцелярію суду 20.12.2018 представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач збільшує позовні вимоги і просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо видання наказу від 18.12.2018 №646;

- визнати протиправним та нечинним наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.12.2018 №646.

Зазначену заяву прийнято судом враховуючи приписи статті 47 Кодексу адміністративного судочиснта України.

Крім того, представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.12.2018 №646 та заборони вчиняти дії з реорганізації державного підприємства «Селидіввугілля».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що видання Міністерством енергетики та вугільної промисловості України наказу від 18.12.2018 № 646 спрямоване на ухилення від виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 у цій справі про забезпечення позову, що суперечить імперативним приписам щодо обов'язковості судового рішення, а також наголошено, що такі дії суперечать статуту державного підприємства «Селидіввугілля» в частині встановлення складу комісії з припинення діяльності цього підприємства.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України щодо змісту та форми заяви про забезпечення позову.

Відповідно до приписів частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

На підставі наведених вимог Кодексу адміністративного судочинства України розгляд даної заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно зі статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2018 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України було прийнято наказ від 18.12.2018 №646 «Про реорганізацію державного підприємства «Селидіввугілля», яким вирішено, в тому числі, реорганізувати державне підприємство «Селидіввугілля», утворити комісію з реорганізації Державного підприємства «Селидіввугілля», до якої включено, зокрема, ОСОБА_2 - голову комісії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» діяльність міністерств та інших центральних органів виконавчої влади ґрунтується на принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, безперервності, законності, забезпечення єдності державної політики, відкритості та прозорості, відповідальності (частина перша статті 2); Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України (частина перша статті 3).

Міненерговугілля у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №208, далі також - Положення).

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному, нафтогазовому та нафтогазопереробному комплексах, а також забезпечує формування державної політики у сфері нагляду (контролю) у галузях електроенергетики та теплопостачання (пункт 1 Положення).

Державне підприємство «Селидіввугілля» засноване на державній власності згідно з наказом Мінпаливенерго України від 26.05.2005 №237 та належить до сфери управління Міненерговугілля відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 №1085 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» (преамбула статуту ДП «Селидіввугілля»).

Відповідно до статті 65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу (частина перша); власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів (частина друга).

Згідно з абзацом другим підпункту 8.1.1 підпункту 8.1 пункту 8 Статуту Державного підприємства «Селидіввугілля», копія якого наявна в матеріалах справи, до компетенції Уповноваженого органу управління (Міненерговугілля) щодо управління Підприємством належить прийняття рішень щодо створення, ліквідації, реорганізації Підприємства, у порядку визначеному чинним законодавством та галузевою угодою.

У підпункті 10.1 пункту 10 Статуту Державного підприємства «Селидіввугілля» передбачено, що припинення діяльності Підприємства здійснюється шляхом ліквідації та реорганізації (злиття, приєднання, поділ, перетворення) за рішенням Уповноваженого органу управління або господарського суду згідно із чинним законодавством.

Підпунктом 10.2 пункту Статуту Державного підприємства «Селидіввугілля» встановлено, що припинення діяльності Підприємства здійснюється комісією з припинення діяльності (ліквідаційною комісією), яка утворюється згідно з рішенням Уповноваженого органу управління. При цьому до складу комісії з припинення діяльності (ліквідаційної комісії) входять представники Підприємства в особі його органу управління, трудового колективу (профспілок) та можуть входити представники Уповноваженого органу управління.

За абзацами першим, другим частини шостої статті 73 Господарського кодексу України органами управління державного унітарного підприємства є керівник підприємства, який призначається (обирається) суб'єктом управління об'єктами державної власності, що здійснює функції з управління підприємством, або наглядовою радою такого підприємства (у разі її утворення) і є підзвітним органу, який його призначив (обрав).

У підпункті 6.1 пункту 6 Статуту Державного підприємства «Селидіввугілля» передбачено, що управління підприємством здійснює його керівник.

Отже, до складу комісії з реорганізації Державного підприємства «Селидіввугілля» мають обов'язково входити його керівник, представники трудового колективу (профспілки) та необов'язково представник Міненерговугілля.

З долучених до заяви про збільшення позовних вимог позивача копії наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.12.2018 № 121-п/к „Кадрові питання" вбачається, що наказ від 14.12.2018 № 120-к/к, яким було призначено ОСОБА_3 виконуючим обов'язки генерального директора Державного підприємства «Селидіввугілля» відповідачем скасовано. До того ж цей факт підтверджується листом відповідача від 18.12.2018 № 05/16-11166 адресованому органу державної виконавчої служби.

Крім того, матеріалами справи не підтверджуються обставини наявності у ОСОБА_3 повноважень на представництво Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

Таким чином, суд доходить висновку, що всупереч зазначеним вимогам щодо формування комісії з реорганізації Державного підприємства «Селидіввугілля», відповідач включив до складу комісії з реорганізації цього державного підприємства особу, яка не може бути включено до складу такої комісії, що свідчить про наявність ознак очевидної протиправності дій Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Крім того, суд враховує, що предметом розгляду у цій справі є спір щодо правомірності дій Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, його посадових осіб з прийняття рішень про реорганізацію Державного підприємства «Селидіввугілля» та створення комісії з припинення (реорганізації) цього державного підприємства, у тому числі в аспекті її персонального складу. При цьому, зупинення дії оспорюваних наказів відповідача про реорганізацію Державного підприємства «Селидіввугілля» за ухвалою суду від 13.12.2018 фактично означає зупинення здійснення будь-яких заходів з реорганізації цього державного підприємства в цілому, до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

З аналізу змісту наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.12.2018 № 646 випливає висновок, що цей наказ за своєю сутністю є тотожнім наказу відповідача від 07.11.2018 №557 зі змінами, внесеними наказом від 30.12.2018 №609, дія яких зупинена ухвалою суду від 13.12.2018, в аспекті прийняття рішення про реорганізацію Державного підприємства «Селидіввугілля» та призначення ОСОБА_2 головою комісії з реорганізації цього підприємства.

Згідно із приписами статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочиснтва України встановлено обовязковість судових рішень.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів заявника, на захист яких подано адміністративний позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат та поставити під загрозу господарську діяльність підприємства.

Суд зазначає, що встановлення заборони відповідачу вчиняти дії з реорганізації Державного підприємства «Селидіввугілля» та зупинення дії оскаржуваного наказу носить тимчасовий характер, не скасовує його, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване на забезпечення виконання заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою суду від 13.12.2018, та рішення суду у разі задоволення адміністративного позову та недопущення настання його негативних наслідків для позивача.

Відтак, враховуючи наведене в сукупності, суд погоджується з доводами заяви представника позивача та вважає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль. Отже, заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - задовольнити.

Зупинити дію наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.12.2018 №646 до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду цієї адміністративної справи.

Заборонити Міністерству енергетики та вугільної промисловості України вчиняти дії з реорганізації Державного підприємства «Селидіввугілля» до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду цієї адміністративної справи.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню згідно з частиною першою статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дана ухвала може бути пред'явлена до виконання у порядку та спосіб, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», у строк до 21 грудня 2021 року.

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є ОСОБА_1 (83110, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1), а боржником - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 30; ).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Літвінова А.В.