Справа № 400/3016/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2018 р. справа № 400/3016/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянув в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв,54020
до відповідача:1. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул.Адміральська, 27/1,Миколаїв,54001 2. Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вул. Лягіна, 2, м. Миколаїв,54001
про:скасування постанови від 26.11.2018 № 57510819,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - позивач або Управління) звернулося з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якій просив суд скасувати постанову від 26.11.2018 ВП №57510819 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 р. у справі №814/1030/18 за позовом ОСОБА_1 (далі - рішення суду), провело перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016 з урахуванням раніше виплачених сум, а виплата різниці суми буде виплачена в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 р. №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» (далі-Постанова №649). Відтак, позивач вважає рішення суду виконаним, а постанову відповідача протиправною.

Відповідачі відзив не надали, про дату час і місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Ухвалою від 07.12.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження.

Заяв і клопотань учасники справи суду не подавали.

Процесуальних дій у справі судом не вчинялось.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р. у справі 814/1030/18 задоволено позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке набрало законної сили 12.09.2018р.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення суду Управління було зобов'язано провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", а також довідки від 29.04.2017 про розмір грошового забезпечення.

26.09.2018 р. Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист у справі № 814/1030/18.

На підставі заяви ОСОБА_1, посадовою особою Відділу примусового виконання рішень правління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №57510819. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження, Управління було зобов'язано виконати Рішення суду протягом 10 робочих днів, про що надати документальні підтвердження.

06.11.2018 до Відділу примусового виконання рішень правління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшов лист Управління від №9152/08, в якому позивач зазначив, що ним проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1, а виплату різниці за період з 01.01.2016 по 31.03.2018 буде забезпечено в порядку, передбаченому Постановою №649. У листі до відповідача позивач зазначив про повне фактичне виконання рішення суду, тому просило закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404.

Державним виконавцем 26.11.2018 р. на підставі статей 63, 75 Закону №1404 прийнято постанову про накладення штрафу на Управління на користь держави в сумі 5100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), якою також зобов'язано відповідача виконати Рішення суду протягом десяти робочих днів з моменту отримання постанови та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Зі змісту постанови вбачається, що Управлінням виконано рішення суду в частині перерахунку та часткової виплати пенсії стягувачу.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначається вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Розмір штрафу визначений ч. 1. ст. 75 Закону № 1404.

Сторонами визнано, що в у встановлений виконавцем строк Управління не провело виплату ОСОБА_1 різниці, про яку зазначено в рішенні суду.

Оскільки, Управління здійснило перерахунок та визначило суму різниці, а порядок та умови виплати різниці регулюються Постановою №649, на думку позивача, воно виконало рішення суду.

Згідно зі ст. 129 -1Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб, і підлягає виконанню. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 4 ст. 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом. Таким законом є Закон № 1404.

Постанова №649 в жодному випадку не є підставою для звільнення суб'єкта владних повноважень від виконання обов'язків, що покладені на нього такими рішеннями, як і відсутність коштів.

Згідно з статтею 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з правовою позицією Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі №21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що позивач лише частково виконав рішення суду, а відтак оскаржувана постанова є правомірною і скасуванню не підлягає.

У задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 9, 77, 241-246, 250, 255, 268-271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Адміральська, 27/1, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877) , Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (вул. Лягіна, 2, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 34889877) про скасування постанови від 26.11.2018 № 57510819, відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз