Справа № 1340/4620/18
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/4620/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 1340/4620/18 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просив:

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення за період з 01 листопада 2017 року по 15 листопада 2017 року в сумі 2741,12 грн.;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати невиплаченого грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, починаючи з 15 листопада 2017 року по день ухвалення судом рішення у даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача 15.11.2017 року звільнено зі служби. Однак, ані в день звільнення 15 листопада 2017 року, а ні до дня подання даного позову відповідачем не виплачено грошове забезпечення за період з 01 листопада 2017 року по 15 листопада 2017 року з відрахуванням грошового забезпечення за 5 діб використаної щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини у календарному році в сумі 2741,12 грн.

06.03.2018 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про надання інформації стосовно суми невиплачених йому розрахункових під час звільнення, та просив перерахувати вказані кошти на його рахунок.

29.03.2018 року відповідачем відправлено лист № 3525/41/5/05-2018, в якому зазначено, що станом на 14.03.2018 року обхідний лист позивача до Департаменту патрульної поліції не надходив. Виплата грошового забезпечення буде проведена після надходження до Департаменту патрульної поліції обхідного листа позивача.

Відповідач допустив порушення ст. 116 КЗпП України, за що натупає відповідальність передбачена ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надав суду докази та пояснення, просив позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що покликання позивача на ч. 1 ст. 116 КзПП України є безпідставним, оскільки він у день звільнення - 15 листопада 2017 року на службу не виходив. Вимоги про розрахунок від позивача до відповідача не надходило, доказів подання такої до позовної заяви не долучено. Позивач не здав заповнений обхідний лист, внаслідок чого неможливо було провести з ним остаточний розрахунок. Ці дані підтверджуються відповіддю від 20.12.2017 року № 6705вн/415-2017 на лист начальника кадрового забезпечення Департаменту патрульної поліції Кройтора Олександра Михайловича від 14.12.2017 року №6480ВН/41/4-2017.

Станом на 31.10.2018 року обхідний лист позивачем не надано.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, надав суду докази та пояснення, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 09.10.2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Судом встановлені наступні обставини:

15.11.2017 року Департамент патрульної поліції Національної поліції України наказом за № 480 о/с відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національної поліції», звільнено зі служби в поліції: по Управлінні патрульної поліції у місті Львові: лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 3, з 15 листопада 2017 року, з відрахуванням грошового забезпечення за 5 діб використаної щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини у календарному році.

Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років у календарному обчисленні складає 01 рік 08 місяців від 01.11.2017.

Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 01.11.2017 року.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що відповідач не виплатив позивачу заробітну плату за період з 01.11.2017 року по 15.11.2017 року, чим на думку позивача порушив ст. 116 КЗпП України.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Судом враховуються аргументи позивача щодо стягнення з відповідача невиплаченого грошового забезпечення за період з 01 листопада 2017 року по 15 листопада 2017 року в сумі 2741,12 грн. на користь позивача, оскільки згідно п. 1 розділу IV Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260, у разі переміщення по службі (переведення, відрядження, переходу), а також звільнення поліцейського зі служби в поліції фінансовий підрозділ зобов'язаний виплатити йому належні види грошового забезпечення, про що зробити відповідні записи в грошовому атестаті за формою, визначеною у додатку 2 до цих Порядку та умов.

Станом день звільнення 15.11.2017 року, ні до розгляду справи по суті, відповідачем не надано жодних належних доказів виплаченого грошове забезпечення за період з 01.11.2017 року по 15.11.2017 року з відрахуванням грошового забезпечення за 5 діб використаної щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини у календарному році в сумі 2741 (дві тисячі сімсот сорок одна) гривня 12 копійок.

Згідно ст. 3 Кодексу законів про працю України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Питання проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року.

Статтею 77 вказаного Закону врегульовано питання звільнення зі служби в поліції.

Грошове забезпечення поліцейських Національної поліції врегульовано ст. 94 зазначеного Закону та Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Проте зазначеними нормативними актами не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в поліції.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України зазначається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Відповідно до п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати невиплаченого грошового забезпечення при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, суд зазначає наступне:

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В цій частині позовних вимог суд зазначає, що позовні вимоги позивача про стягнення компенсації за затримку розрахунку по суті є передчасним, оскільки такий можливо розрахувати лише відповідно до умов вказаної норми, тобто за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Про те, що на час розгляду даної справи розрахунок з позивачем не проведений, сторони у справі не заперечують, відтак в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі є передчасними.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Норми права, які застосував суд, наступні:

Кодекс законів про працю України, Постанова КМУ від 08.02.1995 № 100 «Порядок обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати позивачеві, звільненому від сплати судового збору не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні - задоволити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення за період з 01 листопада 2017 року по 15 листопада 2017 року в сумі 2741,12 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 20.12.2018 року.

Суддя Гавдик З.В.