Справа № 522/6834/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/6834/18

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Загороднюк В.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 23.03.2018 р. ВП №55345768 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12800 грн. та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 28.03.20108 р. ВП № 55345768 в розмірі 149,50 грн.

В обґрунтування позову послався на порушення приписів ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки судове рішення було виконано добровільно.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеські області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця задоволено.

Визнано неправомірними та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 28.03.2018 р. ВП № 55345768 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 28.03.2018 р. ВП № 55345768 у розмірі 149,50 грн.

В апеляційній скарзі, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області зазначив, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2017 року у справі № 522/5665/17 виконана пенсійним органом після відкриття виконавчого провадження, а тому оскаржені постанови про визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження винесені відповідно до вимог ст. 3, ст. 26, ст. 27, п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, в редакції наказу від 29.09.2016 р. № 2832/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 р. за № 1302/29432.

Також апелянт звертає увагу на те, що Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не є належним відповідачем в цій справі.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області послалось на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, з тих підстав, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2017 року у справі № 522/5665/17 виконана в добровільному порядку, що підтверджено матеріалами справи.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2017 року у справі № 522/5665/17, з урахуванням ухвал цього ж суду від 16.08.2017 року, від 17.08.2017 року та від 23.10.2017 року про виправлення описки (ЄДРСР № 67979747, № 68530903, № 69130767№ 70466332) задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2015 року з урахуванням в складі загального грошового забезпечення грошової допомоги на оздоровлення, щомісячної додаткової грошової винагороди для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації грошових доходів населення, а також одноразової грошової допомоги при звільнені.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням у справі № 522/5665/17 ГУПФ України в Одеській області 22.08.2017 р. була подана апеляційна скарга, яка з незалежних від Пенсійного органу обставин не доставлена до адресата, оскільки була втрачена підприємством поштового зв`язку, про що також був повідомлений ОСОБА_1 (а.с. 11-12, 13, 14, 15, 16, 17).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11.12.2017 року ВП № 55345768 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/5665/17, виданого 06.12.2017 року Приморським районним судом м. Одеси; боржнику встановлений строк для виконання рішення суду 10 робочих днів; стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 12800 грн. (а.с. 49, 50).

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику 11.12.2017 року (а.с. 51), та отримана Пенсійним органом 22.12.2017 року (а.с. 18).

02.01.2018 року ГУПФ України в Одеській області направило до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області лист про зупинення примусового виконання рішення до ухвалення судом апеляційної інстанції апеляційним судом відповідно рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги (а.с. 21). Зазначений лист отриманий апелянтом 09.01.2018 року (а.с. 52)

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.01.2018 р. № 753/03 зроблений запит до Одеського обласного військового комісаріату для надання документів необхідних для виконання рішення суду (а.с. 22). Листом від 15.01.2018 р. № 331 ІНФОРМАЦІЯ_1 надав відповідну довідку від 24.02.2017 р. № 7/Ф-9 (а.с. 23, 24).

16.01.2018 року ГУПФ України в Одеській області направило до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомлення про виконання судового рішення, в якому зазначило про проведення перерахунку пенсії, та виплату заборгованості за період з 01.04.2015 року по 31.01.2018 року в сумі 15031,06 гр. у лютому 2018 року(а.с. 53-55). Зазначене повідомлення та додані до нього документи отримані апелянтом 23.01.2018 року (а.с. 53).

В подальшому, 19.02.2018 року, до апелянта від ГУПФ надійшла довідка № 2221/03 від 09.02.2018 року (а.с. 27, 56), про виплату ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла внаслідок виконання судового рішення у справі № 522/5665/17.

28 березня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленком В.О. винесена постанова ВП № 55345768 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням судового рішення, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 57-58).

28 березня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленком В.О. винесена постанова ВП № 55345768 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с. 62) відповідно до якої з боржника ГУПФ України в Одеській області стягнуто витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 149,50 грн.

Також 28 березня 2018 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гринчишиною О.С. винесена постанова ВП № 55345768 про стягнення виконавчого збору (а.с. 60), відповідно до якої з боржника - ГУПФ України в Одеській області стягнуто виконавчий збір в розмірі 12800 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» штраф за невиконання рішення суду немайнового характеру застосовується лише за невиконання судового рішення без поважних причини, в той час як рішення суду першої інстанції було виконано Пенсійним органом у добровільному порядку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані з оскарженням постанов від 28.03.2018 року у виконавчому провадженні № 55345768 про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а не постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 27 «Про виконавче провадження» № 1404-VIII,за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи..

Відповідно до частини п`ятої статті 27 «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За частиною дев`ятою статті 27 «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання, яке виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. Відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Матеріалами справи підтверджено, що судове рішення виконано Пенсійним органом після відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження закінчене з підстав передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому постанова від 28.03.2018 року про стягнення виконавчого збору, винесена державним виконавцем з дотриманням вимог та в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, згідно з вимогами цього Закону, або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Зазначені, в оскаржуваній постанові від 28.03.2018 року ВП № 55345768 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с. 62), витрати відповідають видам та їх розмірам, які затвердженні наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2830/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1300/29430, «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження»

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що стягнення з боржника витрат виконавчого провадження пов`язується з понесеними державним виконавцем витратами на організацію та проведення виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень (виготовлення документів виконавчого провадження, пересилання документів виконавчого провадження, плата за користування в АСВП та ін.), а тому оскаржувана постанова від 28.03.2018 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, винесена державним виконавцем з дотриманням вимог та в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Також колегія суддів додатково зазначає, що з огляду на положення ст.ст. 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та п. 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, в редакції наказу від 29.09.2016 року № 2832/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016року за № 1002/29432, належним відповідачем в цій справі мало бути Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, яке є органом державної виконавчої служби, утвореним Міністерством юстиції України, а не Відділ примусового виконання рішень, який є структурним підрозділом цього органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення.

Понесені апелянтом суб`єктом владних повноважень судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають, оскільки стаття 139 КАС України, передбачає відшкодування суб`єкту владних повноважень, у разі ухвалення судового рішення на його користь, з іншої сторони тільки здійснених таким суб`єктом владних повноважень документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання неправомірними та скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.12.2018 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.