Справа № ЗП/240/27/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні доказів)

20 грудня 2018 року м. Житомир справа № ЗП/240/27/18

категорія 9.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації до Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження,

встановив:

Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації звернулося до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до його пред'явлення шляхом зупинення дії розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами від 11.12.2018 №1 на рахунку №1163 Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації до набрання законної сили рішенням у справі.

В обґрунтування заяви зазначив, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову зумовлена тим, що зупинення операцій з бюджетними коштами зупинить надходження та засвоєння кошів, які щоденно необхідні для виконання Управлінням своїх завдань та функцій, зокрема, з організації утримання в належному технічному стані мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення, мостів та штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них, задоволення потреб народного господарства та населення України, здійснення розрахунків з іншими підрядниками та іншими організаціями за виконані роботи та послуги. Тобто, зупинення операцій з бюджетними коштами заподіє істотної шкоди правам та інтересам Управління, відновлення яких буде неможливим у майбутньому.

Частиною 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження.

Згідно із ч.2,3 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Відповідно до вказаних норм судом викликано для надання пояснень представників заявника та Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області.

Заслухавши пояснення представників заявника та Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, зважаючи на процесуальні строки розгляду вказаної заяви, суд перейшов до її розгляду в порядку письмового провадження.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та приєднаними до неї документами, заслухавши представників сторін, суд при вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову, виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом частин 1, 4, 5, 6 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З урахування вказаного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно певної сторони у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат та наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Із аналізу наведених норм випливає, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Разом з цим, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність способу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову вбачається, що Управлінням дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації на умовах авансування згідно рахунку від 11.10.2018 №9 та відповідно до договору від 09.10.2018 №48п/з перераховано ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" в сумі 8000000,00 грн.

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області на підставі протоколу про порушення бюджетного законодавства від 03.12.2018 №1 було прийнято розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами від 11 грудня 2018 року №1 на рахунку №63 Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації.

З пояснень, наданих представником Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації (далі-Управління), слідує, що Управління частину витрачених авансованих коштів підтвердило необхідними документи, однак, документів на підтвердження факту отримання послуг при проведенні розрахунку на умовах авансування залишку коштів Управлінням надано не було.

Тобто, Управлінням фактично не заперечується наявність бюджетного правопорушення.

Так, п. 2 ч.1 ст.117 Бюджетного кодексу України визначено, що за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися такі заходи впливу: зупинення операцій з бюджетними коштами - застосовується за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктами 1-3, 10, 11, 14-29, 32-36, 38 і 40 частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому статтею 120 цього Кодексу.

Зокрема, в обґрунтування заяви Управління дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації про забезпечення позову шляхом зупинення операцій з бюджетними коштами зазначено, що існують невиконані договірні зобов'язання Управління перед підрядниками та іншими організаціями.

В силу положень п.11.3 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.12.2012 № 1407 органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень (додаток 35 до цього Порядку) за дорученнями розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов'язання та бюджетного фінансового зобов'язання у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань.

Підтвердні документи надаються у разі потреби здійснення авансування, поетапної оплати зареєстрованих бюджетних фінансових зобов’язань.

У випадках проведення розрахунків на умовах авансування розпорядники бюджетних коштів та одержувачі бюджетних коштів протягом трьох робочих днів після завершення терміну поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, визначеного договірними зобов’язаннями відповідно до законодавства, подають до органів Казначейства документи, що підтверджують отримання таких товарів, робіт та послуг.

Згідно із ст. 119 Бюджетного кодексу України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають:

бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет);

напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів;

бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник зазначив, що зупинення операцій з бюджетними коштами зупинить надходження та засвоєння коштів, які необхідні, зокрема: для утримання в належному технічному стані мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення, мостів та штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них, задоволення потреб народного господарства та населення України, здійснення розрахунків з іншими підрядниками та іншими організаціями за виконані роботи та послуги, при цьому позивачем не надано суду жодних доказів наявності договірних відносин, не виконаних зобов"язань в таких відносинах.

Враховуючи наведене, суд зауважує, що бюджетні зобов'язання повинні бути підтверджені належними на те документами, а використання бюджетних коштів не за призначенням, є нецільовим використанням бюджетних коштів, а тому, доводи заявника, що зупинення операцій з бюджетними коштами призведе до неможливості здійснення розрахунків з іншими підрядниками та іншими організаціями за виконані роботи та послуги, не беруться судом до уваги, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, суд не надає правової оцінки рішенню Головного управління ДКС в Житомиирській області, яке може бути предметом оскарження, оскільки цим фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. 3 ст. 124 Бюджетного кодексу України у разі визнання судом рішення про застосування заходу впливу за порушення бюджетного законодавства повністю чи частково незаконним особі, щодо якої воно було винесено, поновлюються обмежені таким рішенням права.

З огляду на наведене, суд зазначає, що заявник не надав жодних доказів щодо наявності обставин для забезпечення позову у ініційований ним спосіб та існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам Управління до ухвалення рішення в адміністративній справі саме через невжиття вказаних заявником заходів або неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, як і не подав доказів на підтвердження вчинення Головним управлінням ДКС України у Житомирській області дій, які б свідчили про намір не виконувати рішення суду по справі у майбутньому.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову згідно поданої заяви.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити Управлінню дорожнього будівництва та інфраструктури Житомирської обласної державної адміністрації у забезпеченні позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п’ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос