Справа № 159/3804/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2018 року

Київ

справа №159/3804/16-а

адміністративне провадження №К/9901/15932/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Гімона М.М.,

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №159/3804/16-а

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2016 року, ухвалену у складі головуючого судді Луньової Т.М., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Онишкевича Т.В., суддів Сеника Р.П., Іщук Л.П.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, у якому просили визнати неправомірними рішення та дії Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у перерахунку пенсії по втраті годувальника та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії) на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-183вих.16 від 16 вересня 2016 року у розмірі 80 % від суми місячного заробітку відповідної посади працівника прокуратури, починаючи з 1 січня 2016 року.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України № 67 від 22.09.2016 що відмови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в перерахунку пенсії по втраті годувальника.

Зобов'язано Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 25.09.2008 на підставі довідки прокуратури Волинської області № 18-183вих-16 від 16 вересня 2016 року, виходячи з розрахунку 80% від місячної заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, починаючи з 01.10.2016.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають на обліку в Ковельському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та з жовтня 2008 року отримують пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника.

16 вересня 2016 року позивачі звернулися до Ковельського об'єднаного ПФУ із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», надавши при цьому довідку прокуратури Волинської області № 18-183вих-16 від 16 вересня 2016 року про заробітну плату станом на 01.12.2015.

Рішенням від 22 вересня 2016 року №67 Комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення відмовлено у такому перерахунку у зв'язку з тим, що відповідно до п. 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 2013-VІІІ норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначено відповідно до Закону України «Про прокуратуру» скасовано.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суди мотивували свої рішення тим, що відмова відповідача у перерахунку пенсії є такою, що не відповідає вимогам законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу. Просить скасувати рішення судів та відмовити у позові. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У поданих запереченнях ОСОБА_2 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення скарги та скасування судових рішень з огляду на таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру».

Зокрема, статтею 50-1 цього Закону, визначено, що членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, визначено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій визначаються Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій після 1 січня 2015 року делегував Уряду.

Урядом відповідний нормативно-правовий акт не прийнято і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», згідно з Прикінцевими положеннями якого визнано таким, що втратив чинність Закон України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої , шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

Пунктом 19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 70 відсотків - на двох і більше членів сім'ї. До непрацездатних членів сім'ї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Схожа за змістом норма міститься і в ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 1058-IV), згідно з якою пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Закон № 1697-VII є спеціальним та визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Цей Закон визначає лише умови пенсійного забезпечення прокурорів, в тому числі і право на пенсію у разі втрати годувальника та не регулює порядок призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, а також інші умови пенсійного забезпечення.

На час прийняття постанови Кабінетом міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013, з прийняттям якої позивачі пов'язують виникнення у них права на перерахунок пенсії, а також на час їх звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

За частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова КМУ № 1013), якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 1 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії по втраті годувальника у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

При цьому, отримання пенсії по втраті годувальника не передбачає виникнення права у особи, яка не відноситься до суб'єктів, яким надано право на пенсію за спеціальним Законом (Законом України "Про прокуратуру"), на перерахунок пенсії згідно норм Закону України "Про прокуратуру" та з підстав, що надають право виключно працівникам прокуратури на здійснення перерахунку призначеної пенсії. Розмір пенсії прокурора або його заробітку не підлягає перерахунку після його смерті, якщо право на таку пенсію або заробіток годувальник не мав за життя.

З огляду на наведене, Суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні законні підстави для здійснення позивачам перерахунку пенсії по втраті годувальника, відповідно до статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру».

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідач, відмовляючи у здійснення перерахунку пенсії, діяв в межах своїх повноважень та на виконання норм чинного законодавства.

Враховуючи вищезазначене, в межах розгляду даної справи має місце неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, що є підставою для скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, як це встановлено частиною першою статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду