Справа № 1140/2637/18
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

03 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 1140/2637/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року

у справі №1140/2637/18 (суддя у 1 інстанції Сагун А.А., повний текст рішення складено 24.10.2018 року)

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

"27" вересня 2018 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в якому просила

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_2;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії з 1 травня 2018 року у розмірі, передбаченому чинним законодавством зі змінами та доповненнями, чинними на момент нарахування та виплати пенсії.

Позовні вимоги обгрунтовані протиправною відмовою у поновленні виплати пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 р. у справі № 1140/2637/18 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 р. у справі № 1140/2637/18, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував відсутності належного механізму що регулює питання виплати пенсії громадянам, що мешкають поза межами України.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_2 до 12 вересня 2017 року проживала за адресою: АДРЕСА_1

22.04.2008 року, по досягненню пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу, позивачу була призначена пенсія за віком (а.с.12), яка виплачувалась їй до виїзду за кордон.

24 жовтня 2017 року позивач виїхала на постійне проживання до країни Ізраїль, що підтверджується посвідченням репатріанта №43348379 від 24 жовтня 2017 року та посвідченням особи від 30 жовтня 2017 року (а.с.25-26, 28-29).

23 квітня 2018 року представник позивача звернувся до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії позивачу (а.с.15).

Листом від 24 травня 2018 року № 232/0-10, позивачу було відмовлено в поновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком. Відмова обґрунтована тим, що Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного Фонду України 26 березня 2018 року припинило діяльність, про що здійснено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому представнику було рекомендовано звернутися із заявою про поновлення виплати пенсії до Кропивницького відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (а.с.16).

17 липня 2018 року представник позивача по довіреності повторно звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України у Кіровоградській області із заявою про поновлення виплати пенсії (а.с.17).

16 серпня 2018 року ГУ ПФУ у Кіровоградській області листом №400/0-10 надало представнику позивача відмову у поновленні виплати пенсії Позивачу у зв'язку із відсутністю документа про місце проживання (реєстрації) особи у м. Кропивницькому (а.с.23).

Не погодившись з діями відповідача ОСОБА_2 звернулась до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною 3 статті 2 Протоколу№ 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами, що закріплено у частині 3 статті 25 Конституції України.

Враховуючи наведені норми, позивачі як громадяни України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Статтею 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються.

Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Згідно з пунктом 1.5 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (надалі - Порядок, в редакції чинній на час виникнення спірних відносин), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України.

Із відповідей відповідача вбачається, що єдиною перешкодою для реалізації права на поновлення пенсійної виплати позивачам є подання відповідних заяв не особисто пенсіонерами, а їх представником.

Проте, представник позивача, звертаючись із заявами до управління Пенсійного фонду України в інтересах ОСОБА_2, діяв на підставі довіреності посвідченої нотаріально, якою зокрема, наділявся повноваженнями вчиняти дії, пов'язані з поновленням виплати пенсії.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 р. у справі № 1140/2637/18 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 р. у справі № 1140/2637/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко