Справа № 433/1248/16-а
Суддя: Суський О. І.
Дата ухвалення: 2016-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 433/1248/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

при секретарі Соломіній В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Станом на 01 квітня 2015 року по теперішній час працює на посаді, яка відповідно до Розпорядження КМУ від 18 січня 2003 року № 9-р «Про віднесення посад працівників системи центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді до відповідних категорій посад державних службовців та органів місцевого самоврядування» прирівнюється до посад державної служби. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, як інваліду ІІІ групи та працюючому інваліду позивачці виплату пенсії було призупинено з 01 квітня 2015 року. Оскільки до 01 червня 2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, 21 червня 2016 року позивачка звернулася до УПФУ з заявою про поновлення виплати пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак, листом від 22 вересня 2016 року УПФУ у поновленні виплати пенсії їй було відмовлено, з посиланням на те, що даний вид пенсії не виплачується тимчасово - до законодавчого врегулювання пенсійного забезпечення. Посилаючись на ці обставини, позивачка просила суд визнати такі дії суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язати відновити виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року та здійснити виплату раніше нарахованої пенсії в сумі 14887 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач надав заперечення проти позову, відповідно до яких просить відмовити позивачці у задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача справу просив розглянути без його участі.

Суд, оцінивши надані матеріали, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вивчення матеріалів справи та оцінка повідомлених сторонами обставин є підставою для висновку про задоволення позову виходячи з наступних міркувань.

Частиною 1ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Станом на 01 квітня 2015 року по теперішній час працює на посаді, яка відповідно до Розпорядження КМУ від 18 січня 2003 року № 9-р «Про віднесення посад працівників системи центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді до відповідних категорій посад державних службовців та органів місцевого самоврядування» прирівнюється до посад державної служби. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, як інваліду ІІІ групи та працюючому інваліду позивачці виплату пенсії було призупинено з 01 квітня 2015 року.

Оскільки до 01 червня 2015 року Верховною Радою України не було прийнято закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, 21 червня 2016 року позивачка звернулася до УПФУ з заявою про поновлення виплати пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, листом від 22 вересня 2016 року УПФУ у поновленні виплати пенсії їй було відмовлено, з посиланням на те, що даний вид пенсії не виплачується тимчасово - до законодавчого врегулювання пенсійного забезпечення.

Наданий час сума невиплаченої пенсії складає 14887 грн. 00 коп.

При цьому, в силу ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року (далі Закон № 213-VIII від 02 березня 2015 року), пп. 2 п.12 розділу 1 якого внесені зміни в ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких: тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

В той же час, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02 березня 2015 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

За змістом цієї правової норми, вона чітко визначає подію з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів».

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

В зв'язку з чим, необхідно констатувати, що вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213-VIII від 02 березня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цими Законами не призначаються.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивачка, не дає права на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відпали підстави для призупинення виплати їй пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії по інвалідності, призначеної позивачці відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, а відповідачем необгрунтовано відмовлено в цьому. Таким чином, вимоги адміністративного позову підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 22, 46 Конституції України, пп. 2 п. 12 розділу 1, п.п. 2, 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02 березня 2015 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.8-9,11,183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області щодо відмови поновити виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01 червня 2015 року.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплату раніше нарахованої пенсії в сумі 14887 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення постанови, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Донецького апеляційного адміністративного суду через Троїцький районний суд Луганської області.

Суддя О. І. Суський