Справа № 814/1286/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1286/18

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М. час і місце не зазначено, м. Миколаїв

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Пятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, третя особа Державне підприємство "Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якому просив суд - визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області при розгляді клопотання ОСОБА_2 щодо приватизації земельної ділянки державної власності № 114, площею 0,0368 га для ведення садівництва в садовому товаристві Судобудівник в межах території Кіровської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області; - зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області вчинити дії по розгляду заяви ОСОБА_2 від 20.12.2017 року щодо приватизації земельної ділянки державної власності № 114, площею 0,0368 га для ведення садівництва в садовому товаристві Судобудівник в межах території Кіровської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та прийняти рішення в порядку ч. 2 ст. 118 Земельного кодексу України, мотивуючи його тим, що заява щодо прийняття рішення про приватизацію земельної ділянки від 20.12.2017 року розглянута не по суті викладених в ній вимог та з порушенням місячного строку розгляду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправної бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_2 від 20.12.2017 року щодо приватизації земельної ділянки державної власності № 114, площею 0,0368 га для ведення садівництва в садовому товаристві Судобудівник в межах території Кіровської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області () відповідно до вимог чинного законодавства розглянути клопотання ОСОБА_2 від 20.12.2017 року щодо приватизації земельної ділянки державної власності № 114, площею 0,0368 га для ведення садівництва в садовому товаристві Судобудівник в межах території Кіровської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції залишив поза увагою питання наявності у позивача двох заяв від однієї дати з одним і тим самим реєстраційним номером та відсутності другої заяви у відповідача, а також дійшов до необґрунтованого висновку щодо звернення позивача до відповідача з двома заявами від 20.12.2017 року: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та приватизацію земельної ділянки для ведення садівництва у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 118 Земельного кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Як вбачається із матеріалів справи, 20.12.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою: про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтовною площею 0,0368 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного (населених) пункту, яка знаходиться на території Кіровської сільської ради Миколаївської області; приватизацію земельної ділянки площею 0,0368 га для ведення садівництва в садовому товаристві Судобудівник в межах території Кіровської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Листом від 08.02.2018 року № К-1126/2-504/0/20-18-СГ відповідач на звернення ОСОБА_2, повідомив позивача про те, що місце розташування бажаної земельної ділянки відсутнє в переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність у IV кварталі 2017 року та І квартал 2018 року. Відтак, відповідач не вбачає за можливе задовольнити заяву позивача, що не позбавляє останнього права звертатися з відповідною заявою повторно.

Також, раніше відповідачем була надано відповідь від 29.04.2017 року за № К-3611/6-17-СГ, де вказано, що за результатами розгляду поданих документів встановлена їх невідповідність діючому законодавству. Документи були повернені позивачу на доопрацювання.

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів перед судом правомірності відмови в наданні позивачу дозволу на приватизацію земельної ділянки.

Пятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

Відповідно до ч.1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З огляду на вказані норми права відповідач мав право відмовити позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність виключно з підстав викладених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

В апеляційній скарзі, апелянт наголошує на тому, що позивачем надано до суду заяву від 20 грудня 2017 року та з реєстраційним номером К-1126/2/5-17-СГ іншого змісту, ніж та, що зареєстрована в Головному управлінні

Однак, як вбачається з листа-відповіді відповідача від 08 лютого 2018 року на заяву від 20 грудня 2018 року, в ньому відсутня інформація про наявність підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, які визначено ч.7 ст.118 ЗК України.

Таким чином, відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не ґрунтується на положеннях Земельного кодексу України, а отже є протиправною.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що зміст статей 118, 122 Земельного кодексу України свідчить про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що встановлені обставини у цій справі дають підстави стверджувати про те, що права позивача у спірних правовідносинах були порушені відповідачем.

Встановивши такі обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту порушено права позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Такий спосіб захисту права буде враховувати дискреційні відповідача щодо вирішення вказаного питання, а також враховується відсутність доказів здійснення відповідачем перевірки заяви позивача на відповідність їх вимогам статей 116, 118, 121 ЗК України, як умови надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокажастру в Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року по справі № 814/1286/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5