Справа № 807/998/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року Львів№ 857/917/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника відповідача Прийми Ю. В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року (рішення ухвалено у м. Ужгороді судом у складі головуючого судді Рейті С. І.) у справі № 807/998/17 за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України про зобов'язання вчинити дії.

Позивачка просила зобов'язати Державну казначейську службу України нарахувати і сплатити на її користь компенсацію за порушення строку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року у справі № 308/13083/15-ц за весь час прострочення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року позов задоволено.

Зобов'язано Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію за порушення строків перерахування коштів за рішенням суду в розмірі трьох відсотків річних від суми, яка підлягала стягненню згідно виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду № 308/13083/15-ц від 3 жовтня 2016 року, за період з 7 січня 2017 року по 23 липня 2017 року.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Державна казначейська служба України, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, в результаті неправильного з'ясування обставин справи. Вказує, що Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено нарахування Державною казначейською службою України компенсації за порушення строку перерахування коштів при виконанні рішень, що підпадають під дію Закону, лише у разі, коли боржником є державний орган. Оскільки в даному випадку на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода з Державного бюджету України, виконання такої категорії рішень, на думку скаржника, здійснюється за окремою бюджетною програмою в порядку черговості надходження.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на користь ОСОБА_2 повинна бути виплачена компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, оскільки Державна казначейська служба України не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів протягом трьох місяців, як передбачено частиною 1 статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.06.2016 у справі № 308/13083/15-ц позов ОСОБА_2 до прокуратури Закарпатської області, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, задоволено частково: стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 387 150,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 12.09.2016.

03.10.2016 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за цим рішенням суду видано виконавчий лист.

06.10.2016 позивачка подала до Державної казначейської служби України заяву про виконання судового рішення на підставі виконавчого листа від 03.10.2016.

Державною казначейською службою України, з метою здійснення заходів, передбачених Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845, направлено заяву ОСОБА_2 з оригіналом виконавчого листа Головному управлінню Державної казначейської служби України в Закарпатській області (лист від 12.10.2016 № 5-10/1139-17091).

07.11.2016 відповідно до вимог вищезазначеного Порядку, Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області направило виконавчий лист разом із документами до Державної казначейської служби України для виконання.

Листом Державної казначейської служби України від 17.01.2017 № 3-13/360-1038 позивачку повідомлено про те, що на виконанні з 11.11.2016 перебуває виконавчий лист, виданий Ужгородським міськрайонним судом у справі № 308/13083/15-ц, та, враховуючи необхідність виділення додаткових коштів понад обсяг відповідних бюджетних призначень, на виконання пункту 39 Порядку, Казначейством подано пропозиції Міністерству фінансів України щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет на 2017 рік для здійснення видатків за КПКВК 3504030 або виділення коштів з фонду державного бюджету для забезпечення виконання відповідних рішень судів. З огляду на зазначене, лише після виконання рішень судів, що надійшли раніше виконавчого листа суду, Державна казначейська служба України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивачки.

Як видно із наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення № 950 від 20.07.2017, виконавчий лист Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі № 308/13083/15-ц, виданий 03.10.2016, виконано 24.07.2017.

Вважаючи, що перерахування коштів відбулось із простроченням встановленого законодавством України трьохмісячного строку на виконання рішення суду, позивачка звернулась до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень, за якими боржником є держава, її державні органи, покладається на органи державної виконавчої служби.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

При цьому особливості виконання судових рішень центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, визначені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2018 № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI).

Статтею 2 Закону № 4901-VI передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

За приписами частини 1 статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до частини 4 статті 3 Закону № 4901-VI, перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження необхідних для цього документів та відомостей.

В силу частини першої статті 5 Закону № 4901-VI, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Визначення безспірного списання коштів міститься у пункті 2 Порядку № 845 та означає операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Процедура безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам передбачена пунктами 35-40 Порядку № 845.

Відповідно до пункту 35 Порядку № 845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації):

1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду;

2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень;

3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності;

4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні;

5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно із пунктами 36 - 39 Порядку № 845, у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку, стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п'яти робочих днів після надходження документів про їх надходження.

У разі відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення, орган Казначейства повідомляє органу прокуратури за місцем досудового розслідування відповідного кримінального правопорушення.

Орган прокуратури та орган державної влади, зазначені у пункті 36 цього Порядку, подають протягом 15 робочих днів органові Казначейства документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача.

Після закінчення такого строку орган Казначейства надсилає протягом п'яти робочих днів до Казначейства зазначені документи (відомості).

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.

Відповідно до Додатку № 3 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII, у видатках Державного бюджету передбачені дві різні програмні класифікації видатків: КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнуто в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб» і КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою», які передбачаються законами про Державний бюджет України.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Відповідно до частини 1 статті 1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року у справі № 308/13083/15-ц встановлено, що позивачка має право на відшкодування шкоди, завданої їй внаслідок незаконного притягнення як обвинуваченої та незаконного застосування запобіжного заходу у кримінальному процесі.

Проаналізувавши вищезазначене рішення та виконавчий лист від 03.10.2018, апеляційний суд приходить до висновку, що у цьому випадку стягненню підлягає відшкодування моральної шкоди із Державного бюджету України, тобто за рахунок держави.

Відтак, відшкодування моральної шкоди повинне відбуватись відповідно до пунктів 35-40 Порядку № 845 за програмною класифікацію видатків: КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнуто в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб».

Таким чином, Державна казначейська служба України правомірно застосовувала саме ці пункти Порядку № 845.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що Закон № 4901-VI поширюється виключно на обмежене коло рішень суду про стягнення коштів, а саме на рішення, стягнення за якими відбувається з визначеного кола суб'єктів. Закон № 4901-VI не поширюється на виконавчий документ, поданий позивачем до виконання, адже у цьому випадку боржником є не державний орган, а сама держава.

Пункти 35-40 Порядку № 845 не встановлюють строку перерахування боржнику коштів державного бюджету, відтак у цьому випадку не може нараховуватись компенсація за порушення встановленого строку перерахування коштів, право на яку оспорює позивачка.

Компенсація за порушення встановленого строку перерахування коштів нараховується Казначейством лише у разі безспірного списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із твердженнями апелянта про те, у даному випадку не підлягають застосуванню пункти 47- 52 Порядку № 845, оскільки ними передбачена процедура безспірного списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

Виходячи з системного аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачка не має права на отримання компенсації в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, оскільки у спірному випадку стягненню підлягає відшкодування моральної шкоди із Державного бюджету, безспірне списання повинне здійснюватись за окремою бюджетною програмою в порядку черговості надходження.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі № 807/998/17 скасувати та прийняти постанову, якою позивачці у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський
Повний текст постанови виготовлений 21.12.2018