Справа № 440/4194/18
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2018-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. ПолтаваСправа № 440/4194/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О. розглянув у письмовому проваженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з врахуванням додаткових 5 відсотків відповідних сум грошового забезпечення,

- зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з врахуванням додаткових 5 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з 25 жовтня 2017 року та з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у справі №1640/3014/18.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому в перерахунку пенсії, оскільки право на вказаний розмір пенсії (з урахуванням додаткових 5 відсотків) позивач має у зв'язку зі звільненням з служби через хворобу, що в повній мірі визначено пунктом "а" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Законом України "Про Національну поліцію".

Ухвалою від 30 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, так як заявник був звільнений в 1997 році в запас, а не у відставку, а тому йому не може бути призначено пенсію у розмірі 55% грошового забезпечення (з урахуванням додаткових 5 відсотків) відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив. У наданій до суду заяві (а.с.8) просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Представник відповідача також в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав.

Частиною 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

На підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Згідно з виписки із наказу № 043 від 12 лютого 1997 року ОСОБА_1 (а.с. 26) звільнений із військової служби у запас за станом здоров`я за пунктом 65 підпункту "в" Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу нижчепоіменованих офіцерів Військово-Повітряних Сил.

Згідно зі свідоцтвом про хворобу №570л/6922/7 від 27 вересня 1996 року позивач був визнаний непридатним до льотної справи, обмежено придатним до військової служби (а.с. 13).

Відповідно до розрахунку на пенсію позивачу призначена пенсія за вислугу років у розмірі 74 % відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 20).

26 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою з проханням здійснити йому перерахунок пенсії з 25 жовтня 2017 року з врахуванням додаткових 5% до основного розміру пенсії (а.с. 27).

За результатами розгляду поданої заяви, відповідачем було направлено лист від 05 листопада 2018 року № 1606/В-03, яким відмовлено у проведенні перерахунку з посиланням на те, що позивач був звільнений у запас через хворобу, а не відставку (а.с. 11).

Не погоджуюсь із такою відповіддю та вважаючи своє право на перерахунок пенсії порушеним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09 квітня 1992 року визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" право на пенсію за вислугу років мають: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше.

Пунктом "а" статті 13 вказаного Закону в редакції на час призначення пенсії позивачу встановлювалось, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом "а" статті 13 вказаного Закону у діючій редакції визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Судом встановлено, що позивач відповідно до наказу заступника Міістра оборони України № 043 від 12 лютого 1997 року ОСОБА_1 (а.с. 26) звільнений із військової служби у запас за станом здоров`я за пунктом 65 підпункту "в" Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу нижчепоіменованих офіцерів Військово-Повітряних Сил.

Відповідно до пункту "б" статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, що звільнена в запас, тому в силу положень пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років має призначатись у розмірі 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Також суд звертає увагу, що норма Закону на яку посилається позивач, як на підставу перерахунку пенсії (пункт "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб") стосується осіб, які звільнені у відставку через хворобу. Позивача же звільнено у запас, тому посилання позивача є не обґрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов'язок"звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Отже, оскільки позивача звільнено зі служби не у відставку, а у запас, то відповідно до наведених норм пенсія відповідачем призначена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованою відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у здійсненні перерахунку пенсії.

Таким чином, суд приходить висновку, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства, тому підстави для перерахунку пенсії позивача відсутні.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36007, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Суддя С.О. Удовіченко