Справа № 160/8494/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року

Справа № 160/8494/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” (; 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Січових Стрільців, будинок 94) до Державної фіскальної служби України (; 04053, м.Київ, Львівська площа, будинок 8), Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (; 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, будинок 17-А) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” до Державної фіскальної служби України (Відповідач - 1) та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (Відповідач - 2) в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області () в особі комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 01.10.2018 №936609/42206475, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 06.09.2018р.;

- зобов’язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 06.09.2018р, що була складена Товариством з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” () датою її фактичного отримання – 26.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було складено податкову накладну від 06.09.2018 №1 та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних 26.09.2018 року проте, 26.09.2018 року позивачем отримано квитанцію до податкової накладної №1 з якої вбачається, що документ прийнято, але реєстрацію зупинено. Згідно з інформацією, яка зазначається у квитанції, підставою для зупинення реєстрації податкової накладної було відповідність податкової накладної вимогам пп.2.1 п.2 «Критеріїв ризиковості платника податків», а саме обсяг постачання товару/послуги 25.11 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання та запропоновано надати пояснення та / або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Позивачем 27.09.2018р. подано податковому органу пояснення та всі документи, що стали підставою для складання податкової накладної від 06.09.2018 №1, а саме: податкова накладна з квитанцією, договір підряду від 05.09.2018 №050918 та специфікація №1 до договору підряду від 05.09.2018 №050918, рахунок №2 від 05.09.2018, договір купівлі – продажу від 06.09.2018 №640, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виписка з банка від 06.09.2018 №060918, штатний розклад №1 від 01.08.2018, видаткова накладна на придбання майна №367 від 06.09.2018, рахунок на придбання майна від 06.09.2018 №203. Вказані документи повністю підтверджують реальність господарської операції із контрагентом ТОВ „МЕЙКБУД”. Проте, комісією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації було прийнято рішення від 01.10.2018 №936609/42206475, яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 06.09.2018 року. Позивач не погоджується із висновком Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

У вказаній ухвалі відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п’ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення. Позивача зобов’язано надати до суду: документи та докази, які мають значення для вирішення справи. Підготовче засідання призначено на 06 грудня 2018 року.

06 грудня 2018 року від відповідача-1 Державної фіскальної служби України надійшов відзив, в якому представник зазначає, що вимога про зобов’язання зареєструвати в ЄРПН податкову накладну №1 від 06.09.2018р. є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, в зв’язку із чим вказана позовна вимога є передчасною.

06 грудня 2018б року від відповідача-2 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, надійшов відзив, в якому представник зазначає, що за результатами розгляду комісією документів, наданих платником податків до зазначених податкових накладних прийняті рішення про відмову в реєстрації таких з причини ненадання платником первинних документів щодо постачання, придбання товарів послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи у т.ч. розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а саме відсутня інформація щодо власника транспортного засобу, яким здійснювалося перевезення, відсутні розрахункові документи. В зв’язку із чим оскаржувані рішення прийняті відповідно до норм чинного законодавства та в установленому порядку, а вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 12.12.2018р. на 15:30.

11 грудня 2018 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому представник зазначає, що на виконання порядку підприємством надано пояснення разом з усіма документами, які складені у відповідності до вимог чинного законодавства, а висновки відповідача є такими, що не відповідають фактичним обставинам.

12 грудня 2018 року від позивача надійшло клопотання з завіреними додатками.

12 грудня 2018 року від сторін надійшли заяви про закриття підготовчого провадження та про перехід до розгляду вказаної справи по суті.

В судове засідання 12.12.2018 грудня 2018 року сторони не з’явилися про дату, час та місце проведення повідомлені належним чином.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин та керуючись приписами 9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах. На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” зареєстроване 07.06.2018 р.

Як встановлено судом, Товариство з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Основним видом діяльності підприємства є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій (код КВЕД 25.11); та інші види діяльності такі як, виробництво двигунів і турбін крім авіаційних, автотранспортних і мотоциклетних двигунів; (код КВЕД 28.11), виробництво гідравлічного та пневматичного устатковання (код КВЕД 28.12), виробництво інших помп і компресорів (код КВЕД 28.13), Виробництво інших кранів і клапанів (код КВЕД 28.14) та інші.

Одним з профільних видів діяльності підприємства є виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій. В рамках напрямку діяльності ТОВ „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” надаються послуги з виробництва металевих каркасів або основ конструкцій для будівництва та її елементів (башт, щогл, ферм, мостів тощо), виробництва промислових металевих конструкцій (конструкцій для доменних печей, підіймального та вантажно – розвантажувального устаткування тощо) та виробництва збірних будівельних конструкцій переважно з металу: тимчасових житлових будівель, модульних виставкових елементів тощо.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між ТОВ „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” (Підрядник) та ТОВ „МЕЙКБУД” (Замовник) був укладений договір підряду від 05.09.2018 №050918 та специфікацію №1 до договору підряду від 05.09.2018 №050918. відповідно до якого, мовою оригіналу: „.... Подрядчик обязуется, изготовить по чертежам (эскизам) Заказника, согласованным с Подрядчиком, и передать в собственность Заказника Продукцію в срок 12 месяцев с момента поступления предоплаты, на условиях, изложенных в Договоре, а Заказник обязуется принять и оплатить Продукцію”.

Згідно умов договору підряду від 05.09.2018 №050918 та змісту специфікації №1 було отримано від ТОВ „МЕЙКБУД” попередню оплату послуг згідно платіжного доручення №847 від 06.09.2018 року на суму 6 350 000,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 27.09.2018 року.

За приписами п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України (далі – ПК України) датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов’язань платник податку зобов’язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін.

Судом встановлено, що відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, позивачем було складено податкову накладну № 1 від 06.09.2018 року, яка направлена 26.09.2018 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Згідно з отриманою квитанцією від 26.09.2018 року реєстрація податкової накладної №1 від 06.09.2018 зупинена.

27.09.2018 позивачем були надані пояснення до податкової накладної №1 від 06.09.2018 року та копії документів, які підтверджують формування „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” податкових зобов’язань з податку на додану вартість, а саме: податкова накладна з квитанцією, договір підряду від 05.09.2018 №050918 та специфікація №1 до договору підряду від 05.09.2018 №050918, рахунок №2 від 05.09.2018, договір купівлі – продажу від 06.09.2018 №640, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виписка з банка від 06.09.2018 №060918, штатний розклад №1 від 01.08.2018, видаткова накладна на придбання майна №367 від 06.09.2018, рахунок на придбання майна від 06.09.2018 №203.

Факт надання пояснень та копій документів підтверджується квитанцією №2 від 27.09.2018 про подачу повідомлення щодо подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація якої зупинена.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивачем було надано відповідачу всі необхідні документи, які підтверджують реальність здійснення операції по податковій накладній № 1 від 06.09.2018 року, проте, відповідачем рішенням комісії №936609/42206475 від 01.10.2018 року було відмовлено у реєстрації податкової накладної.

Підставою для реєстрації податкової накладної № 1 від 06.09.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних є отримання 06.09.2018 року грошових коштів у сумі 6 350 000,00 грн. від ПАТ „МЕЙКБУД” що підтверджується платіжним дорученням №847 від 06.09.2018 року та випискою з банка від 27.09.2018 року.

Проте, відповідачем не було взято до уваги надані пояснення та документи, в результаті чого відмовлено у реєстрації податкової накладної, з підстав подання платником податків копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі Податковий кодекс України) передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином після отримання позивачем попередньої оплати від ПАТ „МЕЙКБУД” за договором підряду від 05.09.2018 №050918 та специфікації №1 до договору підряду від 05.09.2018 №050918, у позивача за правилом першої події виникло визначене законом право на складання податкової накладної №1 від 06.09.2018р.

Вирішуючи спір по суті суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування регламентований положеннями пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

Так, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 74.2. статті 74 Податкового кодексу України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567.

Згідно п.п. 201.16.1. п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів її вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що для «розблокування» реєстрації податкових накладних платник податків може подати письмові пояснення та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатні для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої ПН/РК в ЄРПН.

Сполучники «та/або» вказують на існування альтернативи для платника податків, тобто, він може на власний розсуд подати чи то письмові пояснення, чи то копії документів за вичерпним переліком, або вчинити обидві дії одночасно.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі квитанція).

Згідно з положеннями підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 (далі - Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації) передбачено, що цей Порядок визначає організаційні та процедурні засади діяльності комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі комісії контролюючих органів), а також права та обов’язки її членів.

За приписами пункту 2 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Як зазначено у пункті 3 Порядку роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, комісія контролюючого органу діє в межах повноважень, визначених у Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначений Порядком зупинення реєстрації одаткової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 (далі Порядок №117).

У пункті 2 Порядку №117 надано визначення таких термінів:

моніторинг сукупність заходів та методів роботи контролюючих органів, що виявляє за результатами проведення аналізу наявної інформації в інформаційних ресурсах ДФС та/або за результатами проведення обробки та аналізу податкової інформації об’єктивні ознаки наявності ризиків порушення норм податкового законодавства;

критерій оцінки ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, визначений показник моніторингу, що характеризує ризик;

ризик порушення норм податкового законодавства ймовірність складання та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту «а»/«б» пункту 185.1 статті 185,підпункту «а»/»б» пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі Кодекс) за наявності об’єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній/розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі платник податку) виконання свого податкового обов’язку.

За положеннями пункту 5 Порядку №117 податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Як встановлено пунктом 6 Порядку №117, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

За приписами пункту 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

На виконання пункту 10 Порядку №117 Державна фіскальна служба України 21 березня 2018 року наказом №144 затвердила Порядок формування територіальними органами та структурними підрозділами ДФС переліку ризикових платників податків (далі Порядок формування територіальними органами та структурними підрозділами ДФС переліку ризикових платників податків).

У Листі Державної фіскальної служби України від 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18 «Критерії ризиковості платника податку», зокрема, зазначено: «1.Платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: … 1.6. комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб'єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України(далі Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником. Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 1.6 цих Критеріїв. Ризиковість платника податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1-1.5 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення. Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб'єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1-1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб'єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації. У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб'єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб'єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.».

Згідно з пунктом 12 Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Положеннями пункту 13 Порядку №117 визначено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД/послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

За приписами пункту 14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов’язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Пунктом 18 Порядку №117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

На підставі положень пункту 20 Порядку №117 зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно з пунктом 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Відповідно до пункту 23 Порядку №117 комісією регіонального рівня протягом п’яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15цього Порядку:

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу;

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Пунктом 27 Порядку №117 визначено, що рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови податковим органом позивачу у реєстрації податкової накладної є ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних форм та галузевої специфіки, накладні. Проте, контролюючим органом не було зазначено які саме не були надані позивачем документи. Контролюючий орган не дослідив та не прийняв до уваги, що господарська операція не є завершеною відповідно до умов договору підряду від 05.09.2018 року №050918 та змісту специфікації №1.

При цьому, суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні та відзивах на позов відповідачем – 1 та відповідачем - 2, не наведено обґрунтованих причин відмови в реєстрації податкової накладної №1 від 06.09.2018р., виписаної позивачем у зв’язку із отриманням попередньої плати за товар від ПАТ „МЕЙКБУД”.

Згідно підпункту 21.1.4. пункту 21.1. статті 21 Податкового кодексу України, контролюючі органи зобов'язані не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Отже, суд робить висновок, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки платником податків подано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операцій за податковою накладною, у реєстрації якої було відмовлено.

Таким чином, враховуючи, що податкова накладна оформлена позивачем відповідно до вимог п.201.1. ст.201 Податкового кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо відмови у реєстрації вищевказаної податкової накладної, тому, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення комісії № 936609/42206475 від 01.10.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 06.09.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов’язання Державну фіскальну службу України внести до Єдиного реєстру податкових накладних відомості щодо реєстрації податкової накладної № 1 від 06.09.2018 року датою її фактичного отримання, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в Інформаційному листі від 24.10.2013 №1486/12/13-13, у відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов’язком постачальника товарів чи послуг.

Цьому обов’язку кореспондує обов’язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При розв’язанні спорів, пов’язаних з оскарженням неприйняття податкових накладних для їх реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, суди повинні враховувати, що Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов’язань за відповідний звітний період.

Таким чином, відсутність реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Як визначено положеннями пп. 201.16.4. п. 201.16. ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність поновлення прав позивача, шляхом зобов'язання відповідача – 1 внести до єдиного реєстру податкових накладних відомості щодо реєстрації податкової накладної №1 від 06.09.2018 року датою її фактичного отримання Державною фіскальною службою України, тому, суд вважає цю позовну вимогу також обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих позивачем доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” - задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов’язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду у розмірі 3 524,00 грн., що документально підтверджується квитанцією №0.0..1 від 13.11.2018 року, наявною в матеріалах справи.

Отже, судовий збір у сумі 3 524,00 грн. підлягає поверненню позивачу шляхом стягнення з Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області у сумі 1762,00 грн. та з Державної фіскальної служби України у сумі 1762,00 грн. за рахунок їх бюджетних асигнувань.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” до Державної фіскальної служби України (відповідач - 1) та Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (відповідач - 2) про визнання протиправним рішення та зобов’язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління ДФС у Дніпропетровській області () в особі комісії ДФс, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 01.10.2018 №936609/42206475, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №1 від 06.09.2018р.;

Зобов’язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 06.09.2018р, що складена Товариством з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” () датою її фактичного отримання – 26.09.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” (місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Січових Стрільців, буд. 94; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, будинок 17А; ) документально підтверджені судові витрати, пов’язані зі сплатою судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „СТАЛЕВІ ЗВАРНІ КОНСТРУКЦІЇ” (місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Січових Стрільців, буд. 94; ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, будинок 8; ) документально підтверджені судові витрати, пов’язані зі сплатою судового збору у розмірі 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).

Копію рішення направити всім сторонам по справі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 17 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Неклеса