Справа № 804/3751/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2018 року Справа № 804/3751/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Букіна Л.Є.,
суддя: Бондар М.В.
суддя: Голобутовський Р.З.
за участі: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
представник позивача - не з'явився,
представника відповідача - 1 - Чохелі Т.Р.
представник відповідача - 2 - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Донецького юридичного інституту МВС України до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 13.06.2017 року надійшов позов Донецького юридичного інституту МВС України (далі - Інститут) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України, в якому Інститут просить:
В обґрунтування позову і у інших заявах по суті позивач посилається на протиправність оскарженого рішення у частині нарахування штрафу у розмірі 46 701,73 грн. та пені у розмірі 19 329,01 грн., яке прийняте податковим органом усупереч приписам пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI, які звільняють платників податків від виконання зобов'язань платника єдиного внеску у період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції з урахуванням того, що Товариство до 20.10.2014 року перебувало на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території міста Донецьк, внесеного розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р до переліку населених пунктів, на території яких проводилася така операція, що за позицією позивача є беззаперечною підставою для зупинення застосування до нього заходів впливу та стягнень, визначених податковим органом у такому рішенні. Крім того, позивач зазначив, що у порядку адміністративного оскарження, звертався до Державної фіскальної служби із скаргою на таке рішення, проте у супереч п.56.2 статті 56 Податкового кодексу України, контролюючим органом вищого рівня не прийнято відповідне вмотивоване рішення протягом 20-денного строку з моменту його отримання, що на думку Інституту є беззаперечною підставою для автоматичного задоволення такої скарги та скасування оскарженого рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2017 р. позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2017 р. відкрито провадження у справі. Тією ж ухвалою суду, у тому числі, запропоновано відповідачам у разі незгоди з позовом надати письмові заперечення проти нього.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 року провадження в адміністративній справі № 804/3751/17 зупинено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року провадження у справі поновлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року витребувано від відповідача-1 інформацію щодо виконання рішення Державної фіскальної служби від 29.05.2017 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 року провадження в адміністративній справі № 804/3751/17 зупинено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року провадження в адміністративній справі № 804/3751/17 поновлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року провадження в адміністративній справі № 804/3751/17 зупинено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 року провадження в адміністративній справі № 804/3751/17 поновлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 року витребувано від учасників справи додаткові докази.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 року провадження в адміністративній справі № 804/3751/17 зупинено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 року провадження в адміністративній справі № 804/3751/17 поновлено. Тією ж ухвалою суду у зв'язку з набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України подальший розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року визнано адміністративну справу № 804/3751/17 типовою та зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 812/292/18.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року у зв'язку з тим, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 року залишено без змін рішення Верховного Суду у зразковій справі № 812/292/18 від 30.03.2018 року, провадження у справі № 804/3751/17 поновлено.
Протягом усього часу розгляду справи, відповідачі свої правом на надання заперечень (відзиву на позовну заяву) на позовну заяву не скористалися.
У судовому засіданні, призначеному на 28.11.2018 року представник відповідача-1 проти задоволення позову заперечив та просив суд у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Інші учасники справи до судового засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про здійснення подальшого розгляду справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення представника відповідача-1, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що Інститут до 20.10.2014 року перебував на обліку у Державній податковій інспекції у Київському районі м. Донецька, а з 29.10.2014 року, за рішенням засновника, яким є Міністерство внутрішніх справ України, змінив своє місцезнаходження (перемістився) до нанесеного пункту на підконтрольній українській владі території та взятий на облік до Криворізької північної об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2014 року № 740 «Про організацію виплат заробітної плати та грошового забезпечення», нарахування та виплата заробітної плати, грошового забезпечення, перерахування належних коштів до відповідних бюджетів, цільових фондів, за зобов'язаннями Інституту покладено на Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ.
Відповідно до платіжних доручень, долучених позивачем до матеріалів справи, Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ здійснив сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період липень-листопад 2014 року.
Рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.04.2017 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску Інституту нараховано штраф у сумі 46701,73 грн. за період з 21.08.2014 до 24.11.2014, штраф у сумі 0,02 грн. за період з 21.01.2015 до 23.01.2015 та нараховано пеню у розмірі 19329,01 грн. (0,1% від суми недоїмки), всього на загальну суму 66030,76 грн. При цьому, позивач не заперечує щодо несвоєчасної сплати єдиного внеску за грудень 2014 року, за що відповідачем-1 йому нараховано штраф у сумі 0,02 грн. за період з 21.01.2015 до 23.01.2015 року та рішення у цій частині не оскаржує.

За резальтатами адміністравтиного оскарження, рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 29.05.2017 року за №11426/6/99-99-11-02-02-25 з огляду на те, що позивачем єдиний внесок за липень-вересень та грудень 2014 року сплачено з порушенням законодавчо встановлено строку, скаргу Інституту залишив без змін. Також вказаним рішенням, з огляду на те, що відповідачем-1 оскаржене рішення прийнято з порушенням ч.11, 13, статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (за несвоєчасну сплату єдиного внеску за липень 2014 року пеню та штрафну санкцію нараховано не в повному обсязі) зобов'язано Головне управління ДФС у Дніпропетровській області прийняти рішення відповідно до вимог законодавства України.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні пояснив, що на момент розгляду справи, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області вказане рішення ДФС України не виконало, додаткове рішення щодо Інституту не приймало.

Не погодившись з таким рішенням Державної фіскальної служби України, а також частково не погодившись з рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.04.2017 року № , позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні спору суд виходить з того, що Кабінет Міністрів України Розпорядженнями «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30.10.2014 року № 1053-р, «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 року № 1275-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включене місто Донецьк.

Станом на дату прийняття оскарженого рішення податкового органу (13.04.2017 року), антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, не припинена.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VI. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 Закону № 2464-VІ регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини десятої статті 25 Закону № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Частиною одинадцятою цієї статті передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (у редакції Закону до 01.01.2015 року - 10 відсотків).

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15.10.2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13.03.2015 року) такого змісту:

« 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Тобто, саме перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464-VІ.

Місто Донецьк, на території якого розташована Державна податкова інспекція у Київському районі м. Донецька, в якій на обліку як платник єдиного внеску перебував позивач, входять до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р (чинне).

З огляду на дію абзацу третього пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Отже, позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржене рішення податкового органу прийняте 13.04.2017 року відповідно до частини десятої, яка передбачає нарахування пені за кожний день прострочення платежу, та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VІ, яка передбачає накладення штрафу, зокрема за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

У межах спірних відносин накладення штрафу та нарахування пені, за оскарженим рішенням у частині, яке оскаржується Інститутом, відбулося за період з 21.08.2014 року до 24.11.2014 року за несвоєчасну сплату позивачем єдиного соціального внеску за період липень-вересень 2014 року, тобто за період проведення антитерористичної операції, за наявності умови перебування позивача як платника єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому в місті проведення цієї операції, без врахування положень Закону, який прямо забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов'язків платника єдиного внеску, що прямо передбачено пунктом 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VІ.

Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21.08.2014 року до 24.11.2014 року є протиправним.

Слід також зауважити, що пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ є чинним на цей час, зміни безпосередньо до Закону № 2464-VІ щодо виключення або викладення в новій редакції тощо пункту 9-4 розділу VIII цього Закону не внесені.

Посилання представника відповідача-1 на неподання позивачем у порядку Закону № 2464-VІ заяви про звільнення від обов'язків, передбачених цим Законом, судом до уваги не приймається з огляду на те, що антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014, триває, спірне рішення прийняте в період проведення цієї операції. Крім того, відповідальність урегульована окремою нормою цього пункту. Вимоги щодо заяви платника єдиного внеску як підстави для звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 цього Закону, на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції, не можна виривати з контексту норми, яка вимагає системного аналізу положень у сукупності статей 6, 25 та пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VІ. Необхідність подання заяви обумовлена низкою підстав, зокрема: визнання безнадійною недоїмки, яка підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу. Можливість подання такої заяви має місце виключно після закінчення антитерористичної операції. Натомість, звільнення від відповідальності передбачено безпосередньо у Законі, в силу його прямої дії та не потребує додаткового звернення, оскільки норма встановлює «незастосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій» та вона адресована насамперед до осіб, які наділені повноваженнями щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій.

Суд зазначає, що термін «відповідальність» необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Частиною 1 статті 58 Конституції України визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що застосовуючи до Інституту штрафні санкції та нараховуючи оскаржену пеню відповідач діяв не у спосіб, що передбачений законодавством України, у зв'язку з чим, рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.10.2017 року № у частині застосування до позивача штрафу у розмірі 46 701,73 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування» за період з 21.08.2014 року до 24.11.2014 року та нарахування пені у розмірі 19 329,01 грн. є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 29.05.2017 року за №11426/6/99-99-11-02-02-25 слід зазначити, що згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Водночас обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків.

Отже, предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь - які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

У свою чергу рішення про результати розгляду скарги, прийняте контролюючим органом в процедурі адміністративного оскарження спірного рішення не покладає на платника податків обов'язку щодо сплати податків, а отже і не є таким, що створює юридичних наслідків для позивача.

Враховуючи вищевикладене, обраний позивачем спосіб захисту порушених прав у цій частині не є ефективним, оскільки не захистить його порушене право, навіть не враховуючи того, що таке рішення розглядалося контролюючим органом з порушенням строків визначених Податковим кодексом, відтак у задоволенні позову в частині скасування рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 29.05.2017 року за №11426/6/99-99-11-02-02-25 належить відмовити.

Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. (відповідно до задоволеної вимоги майнового характеру) підлягають стягненню на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Донецького юридичного інституту МВС України - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 13.04.2017 року № у частині стягнення штрафу у розмірі 46701,73 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування" за період з 21.08.2014 року по 24.11.2014 року на нарахування пені у розмірі 19329.01 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь Донецького юридичного інституту МВС України (код ЄДРПОУ 8571423, адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Покровський район, мкр-н 7-й зарічний, буд. 24) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1600 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49600, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 17-а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 30 листопада 2018 року.

Головуючий Суддя Л.Є. Букіна

Суддя: М.В. Бондар

Суддя: Р.З. Голобутовський