Справа № 751/7809/16-а
Суддя: Цибенко І. В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№751/7809/16-а
Провадження №2-а/751/256/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Цибенко І.В.,

при секретарі Михайловій І.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судового засідання в місті Чернігові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, виконуючого обов'язки начальника Чернігівської митниці ДФС України Супроненко Владислав Михайлович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 03.08.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил № 0105/10201/16 від 20 липня 2016 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за ст.. 485 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 443589 грн. 06 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, 02 березня 2016 року о 12 годині 32 хвилини позивач заїхав у зону митного контролю пункту пропуску "Славутич -Комарин", митного поста "Нові Яриловичі" Чернігівської митниці, у напрямку виїзд з України, з використанням смуги руху "зелений коридор" на автомобілі WV Golf III VARIANT 1.8, реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивач надав паспорт громадянина України для поїздок за кордон серії НОМЕР_2, виданий органом 2 BGR, 14.11.1997р., та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3. Відповідач виявив, що позивачем 01 січня 2016 року в режимі "тимчасове ввезення" на митну територію України ввіз транспортний засіб WV Golf III VARIANT 1.8, реєстраційний номер НОМЕР_1. Посилаючись на інформацію УАР та ПМП Чернігівської митниці ДФС про наявність у позивача паспорта громадянина України та реєстрації в м. Києві, вважаючи що останній є резидентом у розумінні ч. 50 ст. 4 МК України, відповідач склав протокол 02.03.2016 про порушення митних правил № 0105/10201/16 за ознаками порушення митних правил, передбачених ст.. 485 МК України. 20.06.2016 відповідачем винесена постанова у справі про порушення митних правил та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України, накладено штраф у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 443589 грн. 06 коп.

Позивач вважає, що термін накладення на нього адміністративного стягнення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України сплинув, тому у відповідача відсутні правові підстави притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без з'ясування всіх обставин, що мали значення при розгляді справи про порушення митних правил, зокрема, при розгляді справи працівниками Чернігівської митниці не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, оскільки не перевірено належним чином чи дійсно позивач перебував на обліку в консульському відділі посольства Бельгії та Нідерландів в Україні, а паспорт позивача містить правдиві відомості, оскільки протилежне не доведено.

27 липня 2016 року позивач по пошті отримав постанову у справі про порушення митних правил № 0105/10201/16, що підтверджується копією поштового конверта який додається. Відповідно визначено строк на подачу цієї заяви у десять днів з дня отримання оскаржуваної постанови, тобто до 06 серпня 2016 року відповідно до ст. 529 МК України. Тому позивач заявляє клопотання про поновлення строків на подання цієї заяви до суду.

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30 серпня 2016 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про порушення митних правил №0105/10201/16 від 20 липня 2016 року винесену в.о. начальника Чернігівської митниці ДФС Супруненко Владиславом Михайловичем відносно Чернігівською про визнання винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 443589 грн. 06 коп.

Постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року скасовано постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30 серпня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 жовтня 2016 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 листопада 2018 року справу прийнято та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням без виклику сторін.

Відповідачем ОСОБА_2 митницею ДФС надано відзив, відповідно до якого відповідач вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити. Відповідач посилається на те, що оскільки позивач під час митного контролю надав паспорт громадянина України для поїздок за кордон серії НОМЕР_4, який містив неправдиві відомості щодо його перебування на консульському обліку в Посольстві України у Королівстві Нідерланди, тому на момент митного контролю та оформлення він мав статус резидента відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 4 МК України. А отже, відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України при ввезенні транспортних засобів особистого користування на митну територію України позивач, як громадянин-резидент мав письмово задекларувати транспортний засіб та сплатити митні платежі. Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України підтверджується наявністю внутрішнього паспорту громадянина України НОМЕР_5, виданого Печерським РУ ГУМВС України в м. Київ 22. 09.1999 року; реєстрацією та проживанням за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено листом Головного Управління Державної міграційної служби України в м. Київ від 25.02.2016 № 1-16/вх849-16; інформацією, наявною в САІС ДФС та АСМО «Інспектор» Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, про те, що починаючи з 07.12.2008 року громадянин ОСОБА_1 перетинав митний кордон України з періодичністю кожні два місяці. Відповідач вважає, що адміністративне стягнення на позивача накладено в межах строку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення передбачене ст.. 485 МК України відноситься до триваючих і стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

З»ясувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.01.2016 ОСОБА_1 ввіз на митну територію України для особистого користування, по каналу «зелений коридор», адреса: «Нідерланди Дельт Дю Перрнлаан 564/2621», транспортний засіб марки WV Golf III VARIANT 1.8», р.н.з. НОМЕР_1, VIN - НОМЕР_6, у митному режимі «тимчасове ввезення» на строк до одного року. ОСОБА_1 до митного оформлення було надано паспорт громадянина України для поїздок за кордон серії НОМЕР_4, виданий 14.11.1997 органом 2 BGR.

У зазначеному паспорті в розділі Особливі відмітки наявні відтиск штампу: «Прийняття на консульський облік в Посольстві України в Нідерландах, печатка, підпис, дата 05 лютого 2001» та відтиск штампу: «Постійне проживання Нідерланди, печатка, підпис посадової особи». Завірено печаткою консульського відділу Посольства України у Королівстві Нідерланди.

02.03.2016 о 12 год. 32 хв. до зони митного контролю відділу митного оформлення № 2 (пункт пропуску «Славутич-Комарин») митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС в напрямку Україна - Республіка Білорусь заїхав автомобіль марки «WV Golf III VARIANT 1.8», р.н.з. НОМЕР_1, VIN - НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_1

Під час здійснення митних формальностей за результатами спрацювання автоматизованої системи аналізу управління ризиками було встановлено наявність орієнтування Чернігівської митниці ДФС від 01.03.2016 № 852/25-70-26-03, пункт 23 якого стосувався ОСОБА_1.

Листом від 02.03.2016 № 61219/36-500-294 на запит митниці від 02.03.2016 № 875/25-70-26-03 Посольством України в Королівстві Нідерланди повідомлено, що ОСОБА_1 на консульському обліку у Посольстві України в Королівстві Нідерланди не перебуває, та зазначено про необхідність звернення до Посольства України в Бельгії, оскільки до вересня 2002 року консульські функції на території Нідерландів здійснювало саме це дипломатичне представництво.

Листом від 02.03.2016 № 6122/16-523/2-147 на запит митниці від 02.03.2016 № 882/25-70-26-03 Посольством України в Королівстві Бельгія повідомлено, що ОСОБА_1 на консульському обліку у Посольстві України в Бельгії не перебуває. Будь-яких фактів його звернень до установи не виявлено. Повідомлено, що до 2002 року на території Бельгії існувало Посольство України в державах Бенілюкс, у функції якого входило представлення інтересів України в Нідерландах, Бельгії та Люксембурзі. Самостійне дипломатичне представництво України в Королівстві Нідерланди розпочало свою діяльність в Гаазі у 2002 році.

Головне управління ДМС України в місті Києві листом від 25.02.2016 № 1-16/вх849-16 повідомило відповідача, що за обліками відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України м. Києві зареєстрованим значаться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою АДРЕСА_1.

Вбачаючи наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення передбаченого ст. 485 МК України - використання протиправно податкової пільги шляхом надання до митного контролю паспорта громадянина України для поїздок за кордон серії НОМЕР_4, виданий 14.11.1997 органом 2 BGR, який містить неправдиві відомості щодо перебування ОСОБА_1, на консульському обліку в Посольстві України в Королівстві Нідерланди. Визнавши, що ОСОБА_1 відповідно до частини 50 статті 4 МК України є резидентом, 20 липня 2016 року в.о. начальника Чернігівської митниці ДФС Супруненко В. М. винесено постанову у справі про порушення митих правил №0105/10201/16, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 443589,06 грн.

Статтею 103 МК України встановлено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від сплати митних платежів та підлягають реекспорту до завершення встановленого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Як передбачає ч. 2 цієї статі, транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у ст. 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Згідно із ст. 292 МК України митні платежі не сплачуються при ввезенні товарів на митну територію України, якщо такі товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу, Податкового кодексу України не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Відповідно до ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Тобто правом тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування без сплати митних платежів можуть скористатися тільки громадяни - нерезиденти.

В той же час згідно ч. 3 ст. 380 МКУ тимчасове ввезення громадянами- резидентами транспортних засобів особистого користування» що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Таким чином, зважаючи на зазначене, відмінність у ввезенні транспортних засобів особистого користування на митну територію України громадянами-нерезидентами та громадянами-резидентами полягає саме у необхідності письмового декларування та сплати митних платежів.

Пунктом 50 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2001 № 2235-ЇІІ «Про громадянство України», із змінами і доповненнями (далі - Закон № 2235), законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно- територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо Іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Стаття 5 Закону № 2235 визначає, що документом, який підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Відповідно п. 45 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом).

Поняття місце проживання фізичної особи надано у ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), згідно з якою місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦКУ).

Крім того, ст. З Закону України від 11.12.2003 № 1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», із змінами і доповненнями (далі Закон № 1382), місцем проживання визнається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Статтею 6 Закону № 1382 встановлено обов'язок громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно ст. 3 Закону № 1382 реєстрацією є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відомості про місце проживання вносяться- до таких документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. А документом, до якого вносяться відомості про місце перебування, є довідка про звернення за захистом в Україні.

Як передбачає підпункт «в» п. 33 ч. 1 ст. 4 МК України нерезидентами, зокрема, є фізичні особи: іноземці або особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Підтвердженням постійного місця проживання особи - громадянина України - нерезидента може бути документ (відмітка в паспорті), що підтверджує постійне проживання або тимчасове перебування громадянина України за кордоном (п. 26 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 № 152, зі змінами і доповненнями).

Відповідно до п. 2.1 розділу II Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають або тимчасово перебувають за кордоном, та дітей-громадян України, усиновлених іноземцями або громадянами України, які постійно проживають за кордоном, затверджених наказом Міністерства закордонних справ України від 17.11.2011 № 337, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.12.2011 за № 1458/20196 (далі - Правила), громадяни України, які відповідно до чинного законодавства України є такими, що постійно проживають за кордоном, приймаються на постійний консульський облік.

Консульський облік полягає в реєстрації в закордонних дипломатичних установах України (далі - ЗДУ) громадянина України, який постійно проживає за кордоном, шляхом внесення даних про громадянина України до облікової картки та електронного реєстру громадян України, які постійно проживають за кордоном, що ведеться в ЗДУ за встановленою формою, проставлені в дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспортний документ), проїзний документ дитини відповідної відмітки (штампу) (п. 1.2 розд. І Правил).

При прийнятті на постійний консульський облік у паспортному документі або проїзному документі дитини проставляються штамп: «Прийнятий на консульський облік в...», дата, підпис консульської посадової особи, мала гербова печатка (п. 2.4 розділу II Правил).

Крім того, відповідно до п.5.3 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.1999 № 201 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), після представлення заявником довідок про виписку з останнього місця постійного проживання в Україні та здачі паспорта громадянина України до органів внутрішніх справ України в паспорт громадянина України для виїзду за кордон уноситься шляхом проставлення штампа «постійне проживання» або такого напису (з відміткою про дату внесення та із зазначенням посади і прізвища особи, яка його внесла), який скріплюється підписом посадової особи та печаткою відповідного дипломатичного представництва або консульської установи.

Позивачем до митного оформлення було надано паспорт громадянина України для поїздок за кордон серії НОМЕР_4, виданий 14.11.1997 органом 2 BGR, у якому містився відбиток штампа про прийняття на консульський облік в Посольстві України в Нідерландах 05 лютого 2001 та штампа постійне проживання Нідерланди, які завірені відбитками печатки консульського відділу Посольства України у Королівстві Нідерланди.

Відповідно до листа Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 25.02.2016 № 1-16/вх849-16 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 11.12.2018, зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 з 22.09.1999 року.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених документів, ОСОБА_1 станом на 05.02.2001 (на момент постановки на консульський облік) та в подальшому станом на 01.01.2016 (на момент ввезення транспортного засобу на територію України) мав постійну реєстрацію місця проживання в Україні. Відсутні дані про виписку ОСОБА_1 з останнього місця постійного проживання в Україні та здачі паспорта громадянина України до органів внутрішніх справ України. Позивачем не спростовано наявність у нього внутрішнього паспорта громадянина України.

Доказів дотримання правил прийняття на консульський облік ОСОБА_1 та виконання вимог підпункту 5.3 пункту 5 Порядку розгляду в дипломатичних представництвах або консульських установах України за кордоном клопотань громадян України, які виїхали за її межі тимчасово, про залишення на постійне проживання за кордоном, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.1999 № 201, позивачем не надано.

Крім того, відповідно до інформації, наявної в САІС ДФС та АСМО «Інспектор» Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, починаючи з 07.12.2008 року громадянин ОСОБА_1 перетинав митний кордон України з періодичністю кожні два місяці, при цьому, того ж дня повертався назад в Україну через декілька хвилин.

Також, з наданої інформації Посольством України в Королівстві Нідерланди вбачається, що ОСОБА_1 на консульському обліку у Посольстві України в Королівстві Нідерланди не перебуває.

З штампу про прийняття ОСОБА_1 на консульський облік вбачається, що він взятий на консульський облік 05.02.2001 в посольстві України в Нідерландах, в той час як дипломатичне представництво України в Королівстві Нідерланди розпочало свою діяльність в Гаазі у 2002 році, а станом на 2001 рік існувало Посольство України в державах Бенілюкс.

З огляду на наведені вище суперечливі дані щодо прийняття на консульський облік ОСОБА_1, а також враховуючи ряд доказів, що підтверджують факт постійного проживання позивача на території України, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано зроблено висновок про наявність у позивача статусу резидента в розумінні п. 50ч. 1 ст. 4 МК України.

Відповідно до стаття 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Встановивши 02.03.2016, що ОСОБА_1 01.01.2016 під час ввезення на митну територію України автомобіля марки «WV Golf ПІ VARIANT 1.8», р.н.з. НОМЕР_1, VIN - НОМЕР_6, у митному режимі «тимчасове ввезення» на строк до одного року вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 147 863,02 грн., а саме: скористався протиправно податковою пільгою, посадовою особою Чернігівської митниці ДФС правомірно винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Адміністративне стягнення накладено в межах строків передбачених ст.. 467 МК України. враховуючи, що правопорушення передбачені ст.. 485 МК України відносяться до триваючих.

На підставі наведеного, керуючись ст. 3, 11, 17, 69-71, 158-163, 171-286 КАС, ст. ст. 4, 380, 485, 523, 526, 529, 530, 531, Митного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Поновити ОСОБА_1 строк подання скарги на постанову Чернігівської митниці Державної Фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 0105/10201/16 від 20 липня 2016 року відносно ОСОБА_1.

ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, виконуючого обов'язки начальника Чернігівської митниці ДФС Супроненко Владислав Михайлович про скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Цибенко