Справа № 9901/586/18
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року

Київ

справа №9901/586/18

адміністративне провадження №П/9901/586/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І., суддів: Берназюка Я.О., Смоковича М.І., Коваленко Н.В., Кравчука В.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії,

секретар судового засідання Савченко А.А.,

позивач ОСОБА_2

представник відповідача Борох С.І.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_2 23.05.2018 подав до Верховного Суду як суду першої інстанції позов, в якому просить: визнати протиправним та нечинним рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26.04.2018, згідно з яким визначено, що суддя Вінницького районного суду Вінницької області Мотрук М.І. не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 29.01.2018 № 7/зп-18; зобов'язати Вищу кваліфікаційну комісію суддів України допустити суддю Вінницького районного суду Вінницької області Мотрука М.І. до другого етапу кваліфікаційного оцінювання судді на відповідність займаній посаді: «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вважає, що рішення відповідача від 26.04.2018 про недопуск його до другого етапу кваліфікаційного оцінювання судді на відповідність займаній посаді: «Дослідження досьє та проведення співбесіди», визнання його таким, що не відповідає займаній посаді судді, та про рекомендацію Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення його з посади судді Вінницького районного суду Вінницької області, є протиправним. Свою позицію позивач обґрунтовує такими аргументами:

рішення не містить посилання на визначені законом підстави для його ухвалення, мотивів, з яких Вища кваліфікаційна комісія суддів України дійшла відповідного висновку;

у процедурі кваліфікаційного оцінювання та визначення його результатів, закладеній у Положенні про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення та у Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів, що затверджені відповідними рішеннями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 29.01.2018, Вища кваліфікаційна комісія суддів України не розробила чітких показників для оцінювання критеріїв; прийняті Комісією рішення щодо порядку та методології кваліфікаційного оцінювання не забезпечують певного рівня юридичного захисту та не надають гарантій проти зловживань та неправильного застосування положень щодо визначення результатів кваліфікаційного оцінювання, що шкодить незалежності судової влади;

відповідач, не допускаючи позивача до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання, виходив з того, що на другій стадії іспиту (за наслідками виконання практичного завдання) позивач набрав 48,5 балів з мінімально допустимих 60 балів та максимальних 120, проте за вимогами пункту 8 глави 6 розділу ІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення (у редакції, чинній на час складення іспиту) суддя, який за результатами виконання практичного завдання набрав менше мінімально допустимого бала, допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання у разі набрання ним мінімально допустимого бала іспиту. Умовою недопуску до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання є лише ненабрання суддею мінімально допустимого бала всього іспиту, який складається з двох стадій. За результатами першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складення іспиту» позивач набрав більшу кількість балів - 121,625 (73,125 бали за першу стадію іспиту + 48,5 балів за другу стадію іспиту), ніж мінімально допустимий бал іспиту - 105, тому за пунктом 8 глави 6 розділу ІІ зазначеного Положення позивач виконав умову допуску до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди»;

спірне рішення не відповідає вимогам пунктів 3, 4, 6 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивача необґрунтовано, недобросовісно та нерозсудливо визнано таким, що не відповідає займаній посаді.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити в його задоволенні. Свою позицію відповідач обґрунтовує такими аргументами:

посилаючись на пункт 9 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» та пункт 10 розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» зазначеного Положення відповідач зазначає, що оскільки суддя Мотрук М.І. за результатами виконання практичного завдання отримав менше 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання цього завдання, він не склав іспиту, відповідно не може бути допущений до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди»;

посилання позивача на існування протиріч між пунктами 6 і 8 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення є хибними, оскільки позивач як суддя брав участь у кваліфікаційному оцінюванні на підтвердження відповідності займаній посаді, а не у кваліфікаційному оцінюванні на підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному судді, що за своєю суттю є різними процесами. Розділ ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення містить загальні норми щодо проведення процедури кваліфікаційного оцінювання, яке проводиться, окрім як для визначення відповідності судді займаній посаді, також для підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Розділ V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» Положення визначає особливості проведення саме процедури кваліфікаційного оцінювання судді, в якій брав участь позивач. На підставі пункту 9 цього розділу Комісія прийняла рішення від 29.01.2018 № 7/зп-18, яким встановила мінімально допустимий бал іспиту, якого позивач за результатами виконання практичного завдання не набрав. Зазначена обставина слугувала підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Підстави для скасування цього рішення, визначені у частині третій статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відсутні.

У відповіді на відзив позивач зазначає такі аргументи:

доводи відповідача про правомірність застосування ним норм розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» Положення, яке визначає особливості проведення процедури кваліфікаційного оцінювання, а саме пункту 9 цього розділу, на підставі якого рішенням Комісії від 29.01.2018 № 7/зп-18 встановлено мінімально допустимі бали, є безпідставними. Посилаючись на положення пунктів 1, 4, 6 розділу І, пункту 8 глави 6 розділу ІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, позивач наголошує на тому, що рішення щодо допуску чи не допуску судді до наступного етапу оцінювання виноситься комісією за результатами одного етапу, а не його стадії. Суддя, який за результатами практичного завдання набрав менше мінімально допустимого балу, допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання у разі набрання ним мінімально допустимого бала «Іспит». Саме розділ ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення, зокрема глава 6 «Визначення результатів кваліфікаційного оцінювання» цього розділу, визначають (регулюють) відносини щодо кваліфікаційного оцінювання як щодо здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді, так і відповідності судді займаній посаді з урахуванням особливостей розділу V цього Положення. Мінімально допустимий бал при виконанні практичного завдання встановлюється для визначення мінімально допустимого бала іспиту та не є самостійним критерієм оцінки відповідності займаній посаді судді;

Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затверджене рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.11.2016 № 143/зп-16, не зареєстроване в Міністерстві юстиції України;

суддя не може бути звільнений лише за наслідками кваліфікаційного оцінювання, оскільки Європейські стандарти цього не передбачають, а то й прямо це заперечують; у статті 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII наголошується, що суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, передбачених частиною шостою статті 126 Конституції України. Положення абзацу 2 пункту 20 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII створюють додаткову підставу для звільнення суддів, не передбачену Конституцією України;

оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не відповідає вимогам юридичної (правової) визначеності як елемента принципу верховенства права, не відповідає вимогам пунктів 1, 3, 4, 6 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Верховний Суд ухвалою від 29.05.2018 відкрив провадження в адміністративній справі та призначив справу до розгляду у судовому засіданні 18.06.2018 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; за клопотанням позивача витребував у відповідача докази: копію рішення відповідача від 26.04.2018 про недопуск судді Вінницького районного суду Вінницької області Мотрука М.І. до другого етапу кваліфікаційного оцінювання, визнання його таким, що не відповідає займаній посаді судді, та про рекомендацію Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення з посади судді Вінницького районного суду Мотрука М.І.; копію рішення відповідача про визначення мінімально допустимого бала для анонімного письмового тестування, виконання практичного завдання та іспиту, призначеного рішенням Комісії від 29.01.2018; матеріалів щодо проходження суддею Вінницького районного суду Вінницької області Мотруком М.І. першого етапу кваліфікаційного оцінювання - складення іспиту.

Верховний Суд у судовому засіданні 18.06.2018 задовольнив клопотання позивача про відкладення розгляду справи та відклав розгляд справи на 30.07.2018 о 16.00 год. У зв'язку з відсутністю повного складу колегії суддів судове засідання 30.07.2018 не відбулося та було призначено на 13.08.2018 о 10.00 год. У судовому засіданні 13.08.2018 об 11.03 год. оголошено перерву до 03.09.2018, 16.00 год. У судовому засіданні 03.09.2018 о 16.12 оголошено перерву до 29.10.2018, 10.00 год. Судове засідання 29.10.2018 відкладено на 17.12.2018, о 10.00 год.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до Указу Президента України від 10.11.2009 № 918/2009 «Про призначення суддів» ОСОБА_2 призначено строком на п'ять років на посаду судді Іллінецького районного суду Вінницької області.

Згідно з Указом Президента України від 21.09.2012 № 557/2012 «Про переведення суддів» суддю Іллінецького районного суду Вінницької області Мотрука М.І. у межах п'ятирічного строку переведено на роботу на посаді судді Вінницького районного суду Вінницької області.

З 30.09.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, згідно з яким розділ XV «Перехідні положення» Конституції України доповнено пунктом 16-1, що передбачає оцінку відповідності займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», в порядку, визначеному законом.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України рішенням від 20.10.2017 № 106/зп-17 призначила кваліфікаційне оцінювання судді Мотрука М.І. на відповідність займаній посаді судді, призначеного на посаду строком на п'ять років до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Вища кваліфікаційна комісія суддів України рішенням від 29.01.2018 № 7/зп-18:

призначила проведення іспиту під час кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді, призначеного рішенням від 20.10.2017 № 106/зп-17, на 07.03.2018 - для суддів місцевих судів (кримінальна спеціалізація) згідно з додатком 14, в тому числі судді Мотрука М.І.;

визначила таку черговість стадій складенні іспиту: перша стадія - анонімне письмове тестування; друга стадія - виконання практичного завдання;

встановила мінімально допустимий бал іспиту - 50 відсотків від максимально можливого балу у разі набрання суддею: 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення анонімного письмового тестування; 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.

Відповідно до затвердженого графіка позивач 07.03.2018 проходив перший етап кваліфікаційного оцінювання - складення іспиту, який включав дві стадії: 1) складення анонімного письмового тестування; 2) виконання практичного завдання.

Згідно з індивідуальною карткою учасника іспиту ОСОБА_2 мав згенерований індивідуальний код анонімного письмового тестування - 0001045 та практичного завдання - 0000953.

Відповідно до кодованих результатів проходження суддями 07.03.2018 стадій іспиту: 1) анонімного письмового тестування при максимальній можливій кількості балів за тестування - 90 та мінімальній - 45 позивач одержав - 73,125 бала; 2) виконання практичного завдання при максимальній можливій кількості балів - 120 та мінімальній - 60 позивач одержав - 48,5 балів.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України рішенням від 26.04.2018:

визначила, що суддя Вінницького районного суду Вінницької області Мотрук М.І. не склав іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 29.01.2018 № 7/зп-18;

відмовила судді Мотруку М.І. у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди», призначеного рішенням Комісії від 20.10.2017 № 106/зп-17;

визнала суддю Мотрука М.І. таким, що не відповідає займаній посаді;

рекомендувала Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Вінницького районного суду Вінницької області.

Приймаючи зазначене рішення, Вища кваліфікаційна комісія суддів України виходила з того, що суддя Мотрук М.І. за виконання практичного завдання отримав 48,5 балів, що є меншим від 50 відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання, а отже, не склав іспиту і не може бути допущеним до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди». За наведених обставин Комісія дійшла висновку, що суддя Мотрук М.І. не відповідає займаній посаді за критерієм професійної компетентності, у зв'язку з чим слід рекомендувати Вищій раді правосуддя розглянути питання про звільнення його з посади судді.

V. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 Розділ XV «Перехідні положення» Конституції України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), який набрав чинності з 30.09.2016) з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

У пункті 20 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя на підставі подання відповідної колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно з частинами першою, другою і третьою статті 92 цього Закону Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України.

Відповідно до частин першої та другої статті 83 цього Закону кваліфікаційне оцінювання проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Згідно з частиною першою статті 85 цього Закону кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Відповідно до частини другої статті 85 цього Закону іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Відповідно до частини першої статті 88 цього Закону Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Згідно з частиною другою статті 88 цього Закону суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У частині третій статті 88 цього Закону визначено, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджені рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04.11.2016 № 144/зп-16. За рішенням Комісії від 13.02.2018 № 20/зп-18 до рішення від 04.11.2016 № 144/зп-16 внесено зміни.

Відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку (у редакції, чинній на час проведення іспиту) практичне завдання виконується шляхом підготовки учасником іспиту модельного рішення суду та/або продовження викладення запропонованого модельного судового рішення на підставі матеріалів модельної судової справи відповідно до процесуального законодавства, чинного на момент його виконання.

Згідно з пунктами 9, 11 розділу V цього Порядку перевірка та встановлення результатів виконаного учасником іспиту практичного завдання здійснюється членами Комісії, які забезпечують проведення відповідного кваліфікаційного оцінювання. Перевірка практичних завдань може здійснюватись відповідними фахівцями у складі екзаменаційної комісії, яка утворюється рішенням Комісії. Перевірка виконаного учасниками іспиту практичного завдання полягає у встановленні його відповідності показникам методики оцінювання його результатів.

Пунктом 12 розділу V цього Порядку визначено, що результати виконаного учасником іспиту практичного завдання встановлюються членами Комісії, після чого шляхом визначення середнього арифметичного виводиться остаточна оцінка учасника іспиту за практичне завдання. Оцінка за практичне завдання виводиться шляхом округлення до наближеного цілого числа або числа з коефіцієнтом 0,5.

Відповідно до пункту 13 розділу V цього Порядку результати виконання практичного завдання оприлюднюються на офіційному веб-сайті Комісії не пізніше наступного робочого дня після їх встановлення.

Згідно з пунктом 14 розділу V цього Порядку мінімально допустимий бал анонімного письмового тестування або практичного завдання визначається членами Комісії, які забезпечують проведення відповідного іспиту, за критеріальним методом. Критеріальний метод полягає у тому, що члени Комісії, аналізуючи тестові запитання або практичні завдання, визначають (оцінюють) вагу правильної відповіді на кожне запитання або показників виконання практичного завдання для мінімально підготовленого потенційного судді відповідного суду. Після цього кожен член Комісії виводить мінімально допустимий бал анонімного письмового тестування або практичного завдання. Оцінки членів Комісії усереднюються, а ці середні значення використовуються для визначення мінімально допустимого бала анонімного письмового тестування або практичного завдання. Для подальшої участі у кваліфікаційному оцінюванні допускаються учасники іспиту, які набрали мінімально допустимий і більший бал на відповідному етапі.

За пунктами 16, 17 розділу V цього Порядку максимальна кількість балів, яку може отримати учасник іспиту за результатами складення анонімного письмового тестування, становить 90 балів. Максимальна кількість балів, яку може отримати учасник іспиту за результатами виконання практичного завдання, - 120 балів.

Відповідно до пункту 18 розділу V цього Порядку загальним результатом складення іспиту є сума балів, отриманих учасником іспиту за результатами складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

Відповідно до частини п'ятої статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.

Положення про порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджено рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.11.2016 № 143/зп-16. За рішенням Комісії від 13.02.2018 № 20/зп-18 до рішення від 03.11.2016 № 143/зп-16 внесено зміни.

Відповідно до пункту 1 розділу І цього Положення кваліфікаційне оцінювання - це встановлена законом та цим Положенням процедура визначення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або оцінювання відповідності судді займаній посаді за визначеними законом критеріями.

Відповідно до пункту 1 розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» цього Положення організація та проведення кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності судді займаній посаді здійснюється за правилами, встановленими цим Положенням, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Згідно з пунктом 9 пункту 1 розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» цього Положення мінімально допустимий бал іспиту під час кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді ? 50 відсотків від максимально можливого бала, встановленого в межах цього іспиту.

У відповідності до пункту 10 пункту 1 розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» цього Положення за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді (підпункт 10.1); про невідповідність займаній посаді судді (підпункт 10.2).

Відповідно до пункту 4 розділу І цього Положення кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди.

Згідно з пунктом 14 розділу ІІІ цього Положення іспит проводиться з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

Іспит складається з двох стадій: 1) складення анонімного письмового тестування; 2) виконання практичного завдання.

Відповідно до пункту 6 розділу І цього Положення за результатами одного етапу кваліфікаційного оцінювання Комісія ухвалює рішення щодо допуску судді (кандидата на посаду судді) до іншого етапу кваліфікаційного оцінювання.

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення відповідність судді критерію професійної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: 1.1. Рівень знань у сфері права. 1.2. Рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні. 1.3. Ефективність здійснення правосуддя. 1.4. Діяльність щодо підвищення фахового рівня.

Відповідно до пунктів 2 і 3 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення такі показники як рівень знань у сфері права та рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні оцінюються під час іспиту на підставі відповідно анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

За пунктом 2 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення рівень знань у сфері права оцінюється (встановлюється) шляхом перевірки: 2.1. Знання матеріального і процесуального права України та міжнародно-правових актів. 2.2. Знання правових позицій Верховного Суду (Верховного Суду України). 2.3. Знання практики Європейського суду з прав людини. 2.4. Знання інших джерел права, правозастосовчої практики.

Цей показник оцінюється на підставі результатів складення анонімного письмового тестування під час іспиту.

За пунктом 3 глави 2 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення рівень знань у сфері права оцінюється (встановлюється) шляхом перевірки: 3.1. Вміння визначати, оцінювати та описувати обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, зокрема, за наявності у модельній справі обставин, встановлених іншими судами, та їх висновків. 3.2. Вміння визначати, застосовувати та наводити норми права, що регулюють відносини, які є предметом модельної справи. 3.3. Вміння аналізувати і застосовувати правові позиції судів вищих інстанцій, зокрема, надавати висновки щодо застосування судами попередніх інстанцій правових позицій судів вищих інстанцій за наявності у модельній справі відповідних матеріалів. 3.4. Вміння аналізувати і застосовувати практику ЄСПЛ, рішення міжнародних судових установ та/або міжнародних організацій, які підлягаютьзастосуванню в Україні. 3.5. Вміння аналізувати і робити висновки щодо відповідності (невідповідності) законодавству рішень судів попередніх інстанцій та наводити мотиви цих висновків за наявності у модельній справі відповідних матеріалів. 3.6. Вміння чітко та повно викладати резолютивну частину судового рішення відповідно до визначених процесуальним законом вимог з урахуванням обраного вирішення справи по суті відповідно до матеріалів модельної справи. 3.7.Вміння формулювати узагальнену правову позицію для відповідної категорії справ на підставі рішення у модельній справі (якщо модельна справа містить необхідні для цього матеріали). 3.8. Вміння викладати текст процесуального документа в офіційно-діловому стилі літературної мови чітко, зрозуміло, грамотно. 3.9. Дотримання стилістики та структури судового рішення. 3.10. Дотримання правил орфографії та пунктуації. 3.11. Інші уміння та навички.

Цей показник оцінюється на підставі результатів виконання практичного завдання під час іспиту.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання.

У пункті 2 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення визначено, що показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та у сукупності.

Згідно з пунктом 4 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя суддею (кандидатом на посаду судді) у відповідному суді ухвалюється у випадку отримання ним мінімально допустимих і більших балів за результатами іспиту, а також бала, більшого за 0, за результатами оцінювання критеріїв особистої компетентності, соціальної компетентності професійної етики та доброчесності.

Згідно з пунктом 6.1 пункту 6 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення мінімально допустимим є бал, отриманий за результатами оцінки критерію кваліфікаційного оцінювання, який дозволяє судді (кандидату на посаду судді) продовжувати участь у кваліфікаційному оцінюванні.

Відповідно до пункту 6.2 пункту 6 глави 6 розділу ІІ цього Положення «Методологія кваліфікаційного оцінювання» мінімально допустимий бал визначається для: анонімного письмового тестування (підпункт 6.2.1); виконання практичного завдання (підпункт 6.2.2); іспиту (підпункт 6.2.3).

У пункті 6.3 пункту 6 глави 6 розділу ІІ цього Положення «Методологія кваліфікаційного оцінювання» мінімально допустимі бали при складенні анонімного письмового тестування та виконанні практичного завдання визначаються рішенням Комісії за критеріальним методом відповідно до Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів. Мінімально допустимий бал при виконанні практичного завдання встановлюється для визначення мінімально допустимого бала іспиту.

Згідно з пунктом 6.4 пункту 6 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення мінімально допустимий бал іспиту визначається рішенням Комісії за сумою мінімально допустимих балів анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

Відповідно до пункту 7 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами складення анонімного письмового тестування набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до виконання практичного завдання, припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді.

За пунктом 8 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами виконання практичного завдання набрав менше мінімально допустимого бала, допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання у разі набрання ним мінімально допустимого бала іспиту.

Відповідно до пункту 9 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення (суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами етапу «Іспит» набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до етапу «Дослідження досьє та співбесіда», припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідність займаній посаді.

Відповідно до підпункту 32.2 пункту 32 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» цього Положення за результатами кваліфікаційного оцінювання Комісія ухвалює одне з таких рішень: у випадку оцінювання відповідності займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя): рішення про відповідність судді займаній посаді (підпункт 32.2.1); рішення про невідповідність судді займаній посаді (підпункт 32.2.2).

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

VI. ОЦІНКА СУДУ

З 30.09.2016 - дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років до набрання чинності цим Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», підлягає обов'язковій оцінці.

Кваліфікаційне оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді проводиться Вищою кваліфікаційною комісією суддів України з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями в особливому порядку, визначеному розділом V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України встановила мінімально допустимий бал іспиту під час кваліфікаційного оцінювання суддів, зокрема, місцевих судів, в кількості, яка становитиме 50 відсотків від максимально можливого бала, встановленого в межах такого іспиту, що відповідає вимогам пункту 9 розділу V «Особливості проведення кваліфікаційного оцінювання для підтвердження відповідності судді займаній посаді» Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення. Комісія своїм рішенням від 29.01.2018 № 7/зп-18 конкретизувала, яким чином цей мінімально допустимий бал іспиту повинен розраховуватися (визначатися).

Зокрема, суддя вважатиметься таким, що набрав мінімально допустимий бал іспиту, якщо він набрав половину або більше половини від максимально можливого бала за складення анонімного письмового тестування та половину або більше половини від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.

Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді визначеним законом критеріям, зокрема критерію компетентності (професійної, особистої, соціальної тощо), є підставою для звільнення судді з посади (4 пункту 16-1 Розділ XV «Перехідні положення» Конституції України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя).

Аналіз застосованих судом норм права свідчить, що критеріями кваліфікаційного оцінювання, яке включає два етапи (складання іспиту; дослідження досьє та проведення співбесіди), є: компетентність, професійна етика та доброчесність.

Щодо першого критерію - компетентність, то він включає професійну компетентність, особисту компетентність та соціальну компетентність.

Основним засобом встановлення відповідності судді критерію компетентності є іспит.

Установлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією.

Анонімне письмове тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань є самостійними стадіями іспиту. Такий показник як рівень знань у сфері права оцінюється на підставі результатів першої стадії складення іспиту: анонімного письмового тестування, а такий показник як рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні - на підставі результатів другої стадії іспиту: виконання практичного завдання.

Рівень знань у сфері права та рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні є самостійними показниками визначення рівня професійної компетентності судді, кожен з яких має на меті виявити різні аспекти професійної підготовки та кваліфікації судді, які хоч і пов'язані між собою з огляду на сферу професійної діяльності, утім відмінні одне від одного за своєю суттю.

Зокрема, друга стадія іспиту, на якій оцінюється такий показник як рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні, націлена на те, щоб оцінити аналітичні вміння судді, його здатність до оцінки та аналізу обставин правової ситуації, вміння виокремити істотні для певної ситуації факти, вміння висловити свої мотиви (міркування) і судження, застосовувати норми права і робити відповідні висновки, вичерпно обґрунтовувати свою позицію, а також грамотно викладати текст процесуального документа з урахуванням вимог закону.

З огляду на те, що складення анонімного письмового тестування дозволяє оцінити теоретичні знання судді, а виконання практичного завдання - вміння судді застосовувати свої знання, Вища кваліфікаційна комісія суддів України визначає мінімально допустимий бал для кожної зі стадій складення іспиту: для анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання, а також для іспиту. Мінімально допустимий бал при виконанні практичного завдання встановлюється для визначення мінімально допустимого бала іспиту.

Суддя повинен підтвердити свою відповідність займаній посаді за усіма показниками професійної компетентності. Так, суддя вважається таким, що склав іспит, у разі отримання ним мінімально допустимих і більших балів за результатами кожної з двох стадій іспиту, що дозволяє судді (кандидату на посаду судді) продовжувати участь у кваліфікаційному оцінюванні.

Умовою для оцінки про відповідність судді критерію професійної компетентності на такому етапі кваліфікаційного оцінювання як складання іспиту є набрання суддею 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення кожної з двох стадій іспиту: анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

У разі якщо суддя не подолав 50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складення будь-якої з двох стадій іспиту, він є таким, що не відповідає критерію професійної компетентності, а відтак є таким, що не склав іспиту.

Сума балів, яку набрав позивач за виконання практичного завдання, становить менше 50 відсотків від максимально можливого бала на цій стадії іспиту, у зв'язку з чим позивач на етапі іспиту не підтвердив своєї професійної компетентності за таким показником як рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні.

Оскаржуване рішення відповідача ухвалено повноважним складом, підписано усіма членами зі складу, який провів кваліфікаційне оцінювання позивача, містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких Комісія дійшла відповідних висновків. Це рішення відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Щодо доводів позивача про те, що Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затверджене рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03.11.2016 № 143/зп-16, не зареєстроване в Міністерстві юстиції України, суд зазначає, що це Положення, яке є підзаконним нормативно-правовим актом, не підлягало державній реєстрації у Міністерстві юстиції України. Зазначене положення затверджене Вищої кваліфікаційною комісією суддів України відповідно до вимог частини п'ятої статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України, та не є міністерством чи іншим органом виконавчої влади, на які поширюються вимоги Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1992 № 493/92 та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731.

Щодо аргументу позивача про відсутність у частині шостій статті 126 Конституції України підстави для звільнення судді за наслідками кваліфікаційного оцінювання та водночас визначення у статті 112 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII можливості звільнення судді з посади виключно з підстав, передбачених у частині шостій статті 126 Конституції України, суд зазначає, що обов'язкова оцінка відповідності займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», передбачена Основним Законом України, а саме: підпунктом 4 пункту 16-1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя), який набрав чинності з 30.09.2016). Цією самою нормою Основного Закону України передбачено таку підставу для звільнення як виявлення за результатами кваліфікаційного оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності.

Зважаючи на зазначене та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 72-78, 241-246, 250, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і нечинним рішення та зобов'язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Дата складання повного рішення суду 19.12.2018.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева,

Я.О. Берназюк,

М.І. Смокович,

Н.В. Коваленко,

В.М. Кравчук,

Судді Верховного Суду